@c -*- coding: utf-8; mode: texinfo; documentlanguage: ca -*-

@ignore
    Translation of GIT committish: e11c5effe2c19d8a551a8d51dc58842ab18af951

    When revising a translation, copy the HEAD committish of the
    version that you are working on.  For details, see the Contributors'
    Guide, node Updating translation committishes..
@end ignore

@c \version "2.19.22"

@c Translators: Walter Garcia-Fontes
@c Translation checkers:

@node Entrada i sortida generals
@chapter Entrada i sortida generals
@translationof General input and output

Aquesta secció tracta de temes relacionats amb l'entrada i la
sortida generals del LilyPond, en comptes de tractar sobre la
notació específica.

@menu
* Estructura del codi d'entrada::
* Títols i encapçalaments::
* Treball sobre els fitxers d'entrada::
* Control de la sortida::
* Creació de sortida MIDI::
* Extracció de la informació musical::
@end menu


@node Estructura del codi d'entrada
@section Estructura del codi d'entrada
@translationof Input structure

El format principal d'entrada per al Lilypond són fitxers de
text.  Per convenció, el nom d'aquests fitxers acaba en
@file{.ly}.

@menu
* Estructura d'una partitura::
* Diverses partitures a un llibre::
* Diversos fitxers de sortida a partir d'un d'entrada::
* Noms dels fitxers de sortida::
* Estructura del fitxer::
@end menu


@node Estructura d'una partitura
@subsection Estructura d'una partitura
@translationof Structure of a score

@funindex \score

Un bloc @code{\score} ha de contenir una expressió musical única
delimitada per un parell de claus:

@example
\score @{
  @dots{}
@}
@end example

@c outer?
@warning{Sol pot haver-hi @strong{una} expressió musical dins del bloc
@code{\score}, i @strong{ha} d'estar envoltada entre claus.}

Aquesta expressió musical única pot tenir qualsevol mida, i pot
contenir altres expressions musicals fins qualsevol grau de
complexitat.  Tots els exemples següents són expressions musicals:

@example
@{ c'4 c' c' c' @}
@end example

@lilypond[verbatim,quote]
{
  { c'4 c' c' c' }
  { d'4 d' d' d' }
}
@end lilypond

@lilypond[verbatim,quote]
<<
  \new Staff { c'4 c' c' c' }
  \new Staff { d'4 d' d' d' }
>>
@end lilypond

@example
@{
  \new GrandStaff <<
    \new StaffGroup <<
      \new Staff @{ \flute @}
      \new Staff @{ \oboe @}
    >>
    \new StaffGroup <<
      \new Staff @{ \violinI @}
      \new Staff @{ \violinII @}
    >>
  >>
@}
@end example

Els comentaris són una excepció a aquesta regla generals (per
veure altres excepcions, consulteu @ref{Estructura del fitxer}).
Tant els comentaris d'una línia com els que estan delimitat per
@code{%@{ @dots{} %@}} es poden escriure en qualsevol lloc dins
del fitxer d'entrada.  Es poden escriure dins o fora del bloc
@code{\score}, i dins o fora de l'expressió musical única dins del
bloc @code{\score}.

Recordeu que fins i tot dins d'un fitxer que contengui sols un bloc
@code{\score}, aquest bloc es trob inclòs implícitament dins d'un
bloc @code{\book}.  Un bloc @code{\book} dins d'un fitxer font
produeix almenys un fitxer de sortida, i de forma predeterminada
el nom del fitxer de sortida que es produeix es deriva del nom del
fitxer d'entrada, de forma que @file{sardanaperaelefants.ly} dóna
com a resultat @file{sardanaperaelefants.pdf}.

(Per veure més detalls sobre els blocs @code{\book}, consulteu
@ref{Diverses partitures a un llibre},
@ref{Diversos fitxers de sortida a partir d'un d'entrada} i
@ref{Estructura del fitxer}.)

@seealso
Manual d'aprenentatge:
@rlearning{Treball sobre els fitxers d'entrada},
@rlearning{Explicació de les expressions musicals},
@rlearning{La partitura és una (única) expressió musical composta}.

@node Diverses partitures a un llibre
@subsection Diverses partitures a un llibre
@translationof Multiple scores in a book

@funindex \book
@cindex moviments, diversos

Un document pot contenir diverses peces de música i text, com per
exemple un llibre d'estudis o una part orquestral amb diversos
moviments.  Cada moviment s'introdueix com un bloc @code{\score}:

@example
\score @{
  @var{@dots{}música@dots{}}
@}
@end example

i els textos s'introdueixen amb un bloc @code{\markup}:

@example
\markup @{
  @var{@dots{}text@dots{}}
@}
@end example

@funindex \book

Tots els moviments i els textos que apareixen en el mateix fitxer
@file{.ly} es graven normalment en la forma d'un sol fitxer de sortida.

@example
\score @{
  @var{@dots{}}
@}
\markup @{
  @var{@dots{}}
@}
\score @{
  @var{@dots{}}
@}
@end example

Una excepció important es dóna dins dels documents del
lilypond-book, en els quals hem d'escriure explícitament un bloc
@code{\book}, perquè en cas contrari sola apareixerà a la sortida
el primer @code{\score} o @code{\markup}.

L'encapçalament de cada peça es pot posar dins del bloc
@code{\score}.  Abans de cada moviment, s'imprimeix el nom de la
peça (@code{piece}) extret de l'encapçalament.  El títol del
llibre sencer es pot posar dins del bloc @code{\book}, però si no
hi és present s'insereix a l'encapçalament @code{\header} que està
al principi del fitxer.

@example
\header @{
  title = "Vuit miniatures"
  composer = "Igor Stravinsky"
@}
\score @{
  @dots{}
  \header @{ piece = "Romanze" @}
@}
\markup @{
   @dots{}text de la segona estrofa@dots{}
@}
\markup @{
   @dots{}text de la tercera estrofa@dots{}
@}
\score @{
  @dots{}
  \header @{ piece = "Menuetto" @}
@}
@end example

@funindex \bookpart

Es poden agrupar diferents peces de música en parts d'una llibre
utilitzant blocs @code{\bookpart}.  Les parts de llibre se separen
per mitjà de salts de pàgina, i poden donar començament amb un
títol, com el llibre pròpiament dit, mitjançant l'especificació
del bloc @code{\header}.

@example
\bookpart @{
  \header @{
    title = "Títol del llibre"
    subtitle = "Primera part"
  @}
  \score @{ @dots{} @}
  @dots{}
@}
\bookpart @{
  \header @{
    subtitle = "Segona part"
  @}
  \score @{ @dots{} @}
  @dots{}
@}
@end example


@node Diversos fitxers de sortida a partir d'un d'entrada
@subsection Diversos fitxers de sortida a partir d'un d'entrada
@translationof Multiple output files from one input file

Si volem diversos fitxers de sortida a partir del mateix fitxer
@file{.ly}, podem escriure diversos blocs @code{\book}, on cadascú
d'aquests blocs @code{\book} donarà com a resulta un fitxer de
sortida diferent.  Si no especifiquem cap bloc @code{\book} al
fitxer, el LilyPond processa implícitament tot el fitxer com un
sol bloc @code{\book}, vegeu @ref{Estructura del fitxer}.

En produir diversos fitxers a partir d'un únic fitxer font, el
LilyPond s'assegura que cap dels fitxers de sortida de cap bloc
@code{\book} sobreescriu el fitxer de sortida produït per un
@code{\book} anterior del mateix fitxer d'entrada.

Ho fa afegint un sufix al nom de la sortida per a cada llibre
@code{\book} que utilitza el nom del fitxer de sortida
predeterminat, derivat del fitxer font d'entrada.

El comportament predeterminat és afegir un sufix amb el número de
versió per a cada nom que pugui coincidir; així:

@example
\book @{
  \score @{ @dots{} @}
  \paper @{ @dots{} @}
@}
\book @{
  \score @{ @dots{} @}
  \paper @{ @dots{} @}
@}
\book @{
  \score @{ @dots{} @}
  \paper @{ @dots{} @}
@}
@end example

al fitxer font @file{eightminiatures.ly}, produeix

@itemize
@item
@file{eightminiatures.pdf},
@item
@file{eightminiatures-1.pdf} y
@item
@file{eightminiatures-2.pdf}.
@end itemize


@node Noms dels fitxers de sortida
@subsection Noms dels fitxers de sortida
@translationof Output file names

@funindex \bookOutputSuffix
@funindex \bookOutputName

El LilyPond us ofereix uns mecanismes que us permeten controlar
els noms de fitxer que s'utilitzen per part dels diversos motors
finals en produir els fitxers de sortida.

A la secció anterior havíem vist com el LilyPond evita les
coincidències de noms en produir diverses sortides a partir d'un
únic fitxer font d'entrada.  També podem especificar els nostres
propis sufixos per a cada bloc @code{\book}, de manera que podem
produir, per exemple, fitxers amb els noms
@file{eightminiatures-Romanze.pdf},
@file{eightminiatures-Menuetto.pdf} y
@file{eightminiatures-Nocturne.pdf} afegint una declaració
@code{\bookOutputSuffix} dins de cada bloc @code{\book}.

@example
\book @{
  \bookOutputSuffix "Romanze"
  \score @{ @dots{} @}
  \paper @{ @dots{} @}
@}
\book @{
  \bookOutputSuffix "Menuetto"
  \score @{ @dots{} @}
  \paper @{ @dots{} @}
@}
\book @{
  \bookOutputSuffix "Nocturne"
  \score @{ @dots{} @}
  \paper @{ @dots{} @}
@}
@end example

També podem especificar un nom de fitxer de sortida diferent per a
cada bloc @code{book}, mitjançant la utilització de declaracions
@code{\bookOutputName}:

@example
\book @{
  \bookOutputName "Romanze"
  \score @{ @dots{} @}
  \paper @{ @dots{} @}
@}
\book @{
  \bookOutputName "Menuetto"
  \score @{ @dots{} @}
  \paper @{ @dots{} @}
@}
\book @{
  \bookOutputName "Nocturne"
  \score @{ @dots{} @}
  \paper @{ @dots{} @}
@}
@end example

El codi anterior produeix els següents fitxers de sortida:

@itemize
@item
@file{Romanze.pdf},
@item
@file{Menuetto.pdf} i
@item
@file{Nocturne.pdf}.
@end itemize


@node Estructura del fitxer
@subsection Estructura del fitxer
@translationof File structure

@funindex \paper
@funindex \midi
@funindex \layout
@funindex \header
@funindex \score
@funindex \book
@funindex \bookpart

Un fitxer @file{.ly} pot contenir qualsevol nombre d'expressions
del nivell superior, on una expressió del nivell superior és una
de les possibilitats següents:

@itemize
@item
Una definició de sortida, com @code{\paper}, @code{\midi} i
@code{\layout}.  Una definició d'aquest tipus la nivell més alta
canvia els ajustos predeterminats per a tot el llibre. Si
s'introdueix més d'una d'aquestes definicions del mateix tipus al
nivell més alt, les definicions es combinen, però en situacions de
conflicte les definicions més tardanes tenen preferència.  Per
veure els detalls sobre com afecta al bloc @code{\layout}, consulteu
@ref{El bloc layout}.

@item
Una expressió directa de l'Scheme, com
@code{#(set-default-paper-size "a7" 'landscape)} o
@code{#(ly:set-option 'point-and-click #f)}.

@item
Un bloc @code{\header}.  Això estableix l'encapçalament global (és
a dir, al principi del fitxer).  És el bloc que conté els ajustos
predeterminats dels camps d'encapçalament com el compositor, el
títol, etc per a tots els llibres que estan dins del fitxer (vegeu
@ref{Explicació dels títols}).

@item
Un bloc @code{\score}.  Aquesta partitura es reuneix amb altres
partitures del nivell superior, i es combina amb elles formant un
@code{\book} (llibre) únic.  Aquest comportament es pot canviar
establint el valor de la variable @code{toplevel-score-handler} al
nivell superior (el @emph{handler} predeterminat es defineix al fitxer
@file{../scm/lily-library.scm} i el seu valor s'estableix al fitxer
@file{../ly/declarations-init.ly}.)

@item
Un bloc @code{\book} combina lògicament diversos moviments (és a
dir, diversos blocs @code{\score}) en un sol document.  Si hi ha
diverses partitures @code{\score}, es crea un sols fitxer de
sortida per a cada bloc @code{\book}, en el qual es concatenen
tots els moviments corresponents.  L'única raó per especificar
explícitament blocs @code{\book} en un fitxer d'entrada @file{.ly}
és si volem crear diversos fitxers de sortida a partir d'un únic
fitxer d'entrada.  Una excepció es dóna dins dels documents de
lilypond-book, en els quals hem d'escriure explícitament un bloc
@code{\book} si volem tenir més d'una única partitura
@code{\score} o marcatge @code{\markup} al mateix exemple.  Es pot
canviar aquest comportament establint el valor de la variable
@code{toplevel-book-handler} al nivell superior.  El
@emph{handler} predeterminat es defineix al fitxer d'inici
@file{../scm/lily.scm}.

@item
Un bloc @code{\bookpart}.  Un llibre pot dividir-se en diverses
parts, utilitzant blocs @code{\bookpart}, amb l'objectiu de
facilitar la inserció de salts de pàtina o suar diferents ajustos
de @code{\paper} en les diferents parts.

@item
Una expressió musical composta, com
@example
@{ c'4 d' e'2 @}
@end example

Això afegeix la peça al @code{\score} i la conforma dins d'un
llibre únic junt a totes les altres partitures @code{\score} i
expressions musicals del nivell superior.  En altres paraules, un
fitxer que conté sols l'expressió musical anterior es tradueix a

@example
\book @{
  \score @{
    \new Staff @{
      \new Voice @{
        @{ c'4 d' e'2 @}
      @}
    @}
    \layout @{ @}
  @}
  \paper @{ @}
  \header @{ @}
@}
@end example

Es pot canviar aquest comportament establint el valor de la variable
@code{toplevel-music-handler} al nivell més alt.  E.
@emph{handler} predeterminat es defineix al fitxer d'inici
@file{../scm/lily.scm}.

@item
Un text de marcatge, per exemple una estrofa
@example
\markup @{
   2.  Estrofa dos, línia u
@}
@end example

Els textos de marcatge es col·loquen a sobre, en mig o a sota de
les partitures o expressions musicals, segons on apareguin escrits.

@cindex variables

@item
Una variable, com
@example
pepet = @{ c4 d e d @}
@end example

Això es pot utilitzar més tard al fitxer escrivint
@code{\pepet}.  El nom de les variables ha de ser exclusivament
alfabètic; sense números, guions ni barres baixes.

@end itemize

L'exemple següent mostra tres coses que se poden introduir al
nivell superior:

@example
\layout @{
  % No justificar la sortida
  ragged-right = ##t
@}

\header @{
   title = "Do-re-mi"
@}

@{ c'4 d' e2 @}
@end example

En qualsevol punt del fitxer es poden introduir qualssevol de les
instruccions lèxiques següents:


@itemize
@item @code{\version}
@item @code{\include}
@item @code{\sourcefilename}
@item @code{\sourcefileline}
@item Un comentari d'una línia, determinat per un símbol @code{%}
al principi.

@item
Un comentari de diverses línies, delimita per @code{%@{ @dots{}
%@}}.

@end itemize

@cindex espais en blanc

En general s'ignoren els espais entre elements del flux d'entrada,
i es poden ometre o augmentar tranquil·lament per millorar la
llegibilitat.  Tanmateix, els espais s'han d'utilitzar sempre per
evitar errors, en les situacions següents:

@itemize

@item Al voltant de totes i cadascuna de les claus i parèntesis d'obertura i
tancament.

@item A continuació de les ordres i variables, és a dir, tots els
elements que comencen amb signe @code{\} de barra invertida.

@item A continuació de tot element que s'hagi d'interpretar com a
expressió de l'Scheme, és a dir, tot element que comenci per un
signe@tie{}@code{#}.

@item Per separar els elements d'una expressió de l'Scheme.

@item Dins de @code{lyricmode} abans i després de les ordres
@code{\set} i @code{\override}.

@end itemize

@seealso
Manual d'aprenentatge:
@rlearning{Com funcionen els fitxers d'entrada del LilyPond}

Referència de la notació:
@ref{Explicació dels títols},
@ref{El bloc layout}.

@node Títols i encapçalaments
@section Títols i encapçalaments
@translationof Titles and headers

@cindex títols
@cindex encapçalaments
@cindex peus de pàgina

Gairebé tota la música impresa té un títol i el nom del
compositor; certes peces tenen molta més informació.

@menu
* Creació de títols encapçalaments i peus de pàgina::
* Títols encapçalaments i peus de pàgina personalitzats::
* Creació de metadades al fitxers de sortida::
* Creació de notes al peu::
* Referència a números de pàgina::
* Índex general::
@end menu


@node Creació de títols encapçalaments i peus de pàgina
@subsection Creació de títols encapçalaments i peus de pàgina
@translationof Creating titles headers and footers

@menu
* Explicació dels títols::
* Presentació predeterminada dels títols de parts de llibre i partitura::
* Disposició predeterminada de les capçaleres i peus de pàgina::
@end menu


@node Explicació dels títols
@unnumberedsubsubsec Explicació dels títols
@translationof Titles explained

Cada bloc @code{\book} d'un sol fitxer d'entrada produeix un
fitxer de sortida diferent, vegeu @ref{Estructura del fitxer}.
Dins de cada fitxer de sortida estan disponibles tres tipus de
zones per a títols: @emph{Títols de llibre} al principi de cada
llibre, @emph{Títols de part de llibre} al principi de cada part
d'un llibre i @emph{Títols de partitura} al començament d'una
partitura.

Els valors dels camps per a encapçalaments com ara
@code{title} (per al títol) i @code{composer} (per a l'autor)
s'estableixen en blocs @code{\header} (per veure la sintaxi dels
blocs @code{\header} i una llista completa dels camps disponibles
de forma predeterminada, consulteu @ref{Presentació predeterminada
dels títols de parts de llibre i partitura}).  Tant els títols de
llibre com els títols de part de llibre i els títols de partitura
poden contenir els mateixos camps, tot i que de forma
predeterminada els camps dels títols de partitura es limiten a
@code{piece} (peça) i @code{opus}.

Els blocs @code{\header} es poden situar en quatre llocs diferents
per formar una jerarquia descendent de blocs @code{\header}:

@itemize

@item
Al principi del fitxer d'entrada, abans de qualsevol altre bloc
@code{\book}, @code{\bookpart} o @code{\score}.

@item
Dins d'un bloc @code{\book} però fora dels blocs
@code{\bookpart} i @code{\score} que estan dins d'aquest llibre.

@item
Dins d'un bloc @code{\bookpart} però fora de qualsevol bloc
@code{\score} dins d'aquesta part del llibre.

@item
Després de l'expressió musical d'un bloc @code{\score}.

@end itemize

Els valors dels camps es filtren a través d'aquesta jerarquia,
persistint aquells que s'estableixen més a dalt a no ser que se
sobreescriguin per un valor establert més a sota a la jerarquia, i així:

@itemize

@item
El títol d'un llibre deriva dels camps establerts al principi del
fitxer d'entrada, modificat per camps establerts en el bloc
@code{\book}.  Els camps resultants s'usen per imprimir el títol
de llibre per a aquest llibre, sempre i quan hi hagi un altre
material que generi una pàgina al començament del llibre, abans de
la primera part de llibre.  És suficient una sola ordre @code{\pageBreak}.

@item
Un títol de part de llibre es deriva dels camps fixats al principi
del fitxer d'entrada, modificat pels camps establerts dins del bloc
@code{\book}, i posteriorment modificat pels camps que se fixen
dins del bloc @code{\bookpart}.  Els valors resultants s'usen per
imprimir el títol de part de llibre per a aquesta part.

@item
Un títol de partitura es deriva dels camps que es fixen al
principi del fitxer d'entrada, modificats pels camps fixats dins
del bloc @code{\book}, posteriorment modificats pels camps que es
fixen dins del bloc @code{\bookpart} i finalment modificats pels
camps establerts dins del bloc @code{\score}.  Els valors
resultants s'utilitzen per imprimir el títol de partitura.
Observeu, tanmateix, que de forma predeterminada sols
s'imprimeixen els camps @code{piece} i @code{opus} als títols de
partitura a no ser que la variable de @code{\paper},
@code{print-all-headers}, tengui el valor @code{#t}.

@end itemize

@warning{Recordeu que al posar un bloc @bs{}@code{header} dins
d'un bloc @bs{}@code{score}, l'expressió musical ha d'aparèixer
abans del bloc @bs{}@code{header}.}

No cal aportar blocs @code{\header} als quatre llocs: qualssevol
d'ells o, fins i tot tots, poden ometre's.  De forma similar, els
fitxers d'entrada senzills poden ometre els blocs @code{\book} i
@code{\bookpart}, deixant que es creïn de forma implícita.

Si el llibre sols té una partitura, el bloc
@code{\header} hauria de situar-se normalment al principi del
fitxer de forma que sols es produeix una zona de títol de part de
llibre, fent que estiguin disponibles per al seu ús tots els
títols d'encapçalament.

Si el llibre té diverses partitures, són possibles diferents
combinacions de blocs @code{\header}, segons els diferents tipus
de publicacions musicals.  Per exemple, si la publicació conté
diverses peces del mateix autor, un bloc @code{\header} col·locat
al principi del fitxer que especifiqui el títol del llibre i
l'autor, amb blocs @code{\header} en cada bloc @code{\score} que
especifiqui la @code{piece} i/o el @code{opus} seria el mes
adequat, com aquí:

@lilypond[papersize=a5,quote,verbatim,noragged-right]
\header {
  title = "SUITE I."
  composer = "J. S. Bach."
}

\score {
  \new Staff \relative {
    \clef bass
    \key g \major
    \repeat unfold 2 { g,16( d' b') a b d, b' d, } |
    \repeat unfold 2 { g,16( e' c') b c e, c' e, } |
  }
  \header {
    piece = "Prélude."
  }
}

\score {
  \new Staff \relative {
    \clef bass
    \key g \major
    \partial 16 b16 |
    <g, d' b'~>4 b'16 a( g fis) g( d e fis) g( a b c) |
    d16( b g fis) g( e d c) b(c d e) fis( g a b) |
  }
  \header {
    piece = "Allemande."
  }
}
@end lilypond

Són possibles disposicions més complexes.  Per exemple, els camps
de text extrets del bloc @code{\header} d'un llibre es poden
imprimir en tots els títols de partitura, amb certs camps
sobreescrits i altres suprimits manualment:

@lilypond[papersize=a5,quote,verbatim,noragged-right]
\book {
  \paper {
    print-all-headers = ##t
  }
  \header {
    title = "DAS WOHLTEMPERIRTE CLAVIER"
    subtitle = "TEIL I"
    % No mostris el peu de pàgina predeterminat del LilyPond per a aquest llibre
    tagline = ##f
  }
  \markup { \vspace #1 }
  \score {
    \new PianoStaff <<
      \new Staff { s1 }
      \new Staff { \clef "bass" s1 }
    >>
    \header {
      title = "PRAELUDIUM I"
      opus = "BWV 846"
      % No mostris el subtítol per a aquesta partitura
      subtitle = ##f
    }
  }
  \score {
    \new PianoStaff <<
      \new Staff { s1 }
      \new Staff { \clef "bass" s1 }
    >>
    \header {
      title = "FUGA I"
      subsubtitle = "A 4 VOCI"
      opus = "BWV 846"
      % No mostris el subtítol per a aquesta partitura
      subtitle = ##f
    }
  }
}
@end lilypond

@seealso
Referència de la notació:
@ref{Estructura del fitxer},
@ref{Presentació predeterminada dels títols de parts de llibre i partitura},
@ref{Personalització dels títols}.

@node Presentació predeterminada dels títols de parts de llibre i partitura
@unnumberedsubsubsec Presentació predeterminada dels títols de parts de llibre i partitura
@translationof Default layout of bookpart and score titles

Aquest exemple mostra totes les variables impreses de @code{\header}:

@c KEEP LY
@lilypond[papersize=a6landscape,quote,verbatim,noragged-right]
\book {
  \header {
      % Els camps següents estan centrats
    dedication = "Dedicatòria"
    title = "Títol"
    subtitle = "Subtítol"
    subsubtitle = "Subsubtítol"
      % Els camps següents es distribueixen regularment sobre una línia.
      % El camp "instrument" també apareix a les pàgines següents
    instrument = \markup \with-color #green "Instrument"
    poet = "Poeta"
    composer = "Compositor"
      % Els camps següents se situen als extrems oposats de la mateixa línia
    meter = "Metre"
    arranger ="Arreglador"
      % Els camps següents estan centrats a la part inferior
    tagline = "La línia d'etiqueta va al final de l'ultima pàgina"
    copyright = "El copyright va al final de la primera pàgina"
  }
  \score {
    { s1 }
    \header {
        % Els camps següents es col·loquen als extrems d'una línia
      piece = "Peça 1"
      opus = "Opus 1"
    }
  }
  \score {
    { s1 }
    \header {
        % Els camps següents se situen als extrems d'una línia
      piece = "Peça 2  a la mateixa pàgina"
      opus = "Opus 2"
    }
  }
  \pageBreak
  \score {
    { s1 }
    \header {
        % Els camps següents se situen als extrems d'una línia
      piece = "Peça 3 en una pàgina nova"
      opus = "Opus 3"
    }
  }
}
@end lilypond

Observeu que

@itemize
@item
El nom d'instrument es repeteix a totes les pàgines.

@item
Sols @code{piece} (la peça) i @code{opus} s'imprimeixen a un
@code{\score} quan la variable de paper @code{print-all-headers}
s'estableix a @code{##f} (el valor predeterminat).

@item
@c Is the bit about \null markups true? -mp
Els camps de text que es deixen sense establir dins d'un bloc
@code{\header} se substitueixen per elements de marcatge nuls
@code{\null} de manera que no ocupin espai innecessàriament.

@item
Els ajustos predeterminats per a @code{scoreTitleMarkup} situen
els camps de text @code{piece} i @code{opus} en extrems oposants
de la mateixa línia.

@end itemize

Per canviar la disposició predeterminada, vegeu
@ref{Personalització dels títols}.

@cindex breakbefore

Si un bloc @code{\book} comença immediatament amb un bloc
@code{\bookpart}, no s'imprimeix cap títol de llibre, atès que no
existeix cap pàgina on imprimir-lo.  Si és necessari un títol de
llibre, inicieu el bloc @code{\book} amb algun material de
marcatge a amb una ordre @code{\pageBreak}.

Utilitzeu la variable @code{breakbefore} dins d'un bloc
@code{\header} que estigui pròpiament dins d'un bloc
@code{\score} per fer que els títols del bloc
@code{\header} del nivell superior apareguin ocupant tota la
primera pàgina, començant la música (definida al bloc
@code{\score}) a la pagina següent.

@c KEEP LY
@lilypond[papersize=c7landscape,verbatim,noragged-right]
\book {
  \header {
    title = "Aquest és el meu Títol"
    subtitle = "Aquest és el meu Subtítol"
    copyright = "Aquest és el final de la primera pàgina"
  }
  \score {
    \repeat unfold 4 { e'' e'' e'' e'' }
    \header {
      piece = "Això és la música"
      breakbefore = ##t
    }
  }
}
@end lilypond

@seealso
Manual d'aprenentatge:
@rlearning{Com funcionen els fitxers d'entrada del LilyPond}

Referència de la notació:
@ref{Personalització dels títols},
@ref{Estructura del fitxer}.

Fitxers d'inici:
@file{ly/titling-init.ly}.


@node Disposició predeterminada de les capçaleres i peus de pàgina
@unnumberedsubsubsec Disposició predeterminada de les capçaleres i peus de pàgina
@translationof Default layout of headers and footers

Les @emph{capçaleres} i els @emph{peus} de pàgina són línies de
text que apareixen a la part més alta i a la més baixa de les
pàgines separades del text principal d'un llibre.  Es controlen
mitjançant les variables següents de @code{\paper}:

@itemize
@item @code{oddHeaderMarkup} (marcatge de capçalera imparell)
@item @code{evenHeaderMarkup} (marcatge de capçalera parell)
@item @code{oddFooterMarkup} (marcatge de peu imparell)
@item @code{evenFooterMarkup} (marcatge de peu parell)
@end itemize

Aquestes variables de marcatge sols poden accedir als camps de
text extrets de blocs @code{\header} del nivell superior (que
s'apliquen a totes les partitures del llibre) i es defineixen al
fitxer @file{ly/titling-init.ly}.  De forma predeterminada:

@itemize

@item
els números de pàgina se situen automàticament a l'extrem superior
esquerre (si és parell) o superior dret (si és imparell), a partir
de la segona pàgina.

@item
el camp de text @code{instrument} se situa al centre en cada
pàgina, a partir de la segona pàgina.

@item
el text de @code{copyright} se centra a la part baixa de la
primera pàgina.

@item
la línia @code{tagline} se centra al final de l'última pàgina, i a
sota del text de @code{copyright} si sols hi ha una pàgina.

@end itemize

La línia predeterminada de peu de pàgina del LilyPond es pot
canviar afegint un camp @code{tagline} al bloc @code{\header} del
nivell superior.

@lilypond[papersize=a8landscape,verbatim]
\book {
  \header {
    tagline = "... music notation for Everyone"
  }
  \score {
    \relative {
      c'4 d e f
    }
  }
}
@end lilypond

Per eliminar la línia de peu de pàgina predeterminada del
LilyPond, establiu el valor de @code{tagline} a @code{##f}.

@node Títols encapçalaments i peus de pàgina personalitzats
@subsection Títols encapçalaments i peus de pàgina personalitzats
@translationof Custom titles headers and footers

@c TODO: somewhere put a link to header spacing info
@c       (you'll have to explain it more in NR 4).

@menu
* Formatat personalitzat del text dels títols::
* Personalització dels títols::
* Disposició personalitzada de capçaleres i peus de pàgina::
@end menu


@node Formatat personalitzat del text dels títols
@unnumberedsubsubsec Formatat personalitzat del text dels títols
@translationof Custom text formatting for titles

Es poden usar ordres @code{\markup} estàndard per personalitzar el
text de qualsevol capçalera, peu o títol dins del bloc @code{\header}.

@lilypond[quote,verbatim,noragged-right]
\score {
  { s1 }
  \header {
    piece = \markup { \fontsize #4 \bold "PRAELUDIUM I" }
    opus = \markup { \italic "BWV 846" }
  }
}
@end lilypond

@seealso
Referència de la notació:
@ref{Donar format al text}.


@node Personalització dels títols
@unnumberedsubsubsec Personalització dels títols
@translationof Custom layout for titles

@cindex bookTitleMarkup
@cindex scoreTitleMarkup
@funindex bookTitleMarkup
@funindex scoreTitleMarkup

Les ordres @code{\markup} dins del bloc @code{\header} són útils
per donar un format simple al text, però no permeten un control
precís sobre la col·locació dels títols.  Per personalitzar la
col·locació dels camps de text, canvieu un o les dos variables
@code{\paper} següents:

@itemize
@item @code{bookTitleMarkup} (marcatge del títol del llibre)
@item @code{scoreTitleMarkup} (marcatge del títol de la partitura)
@end itemize

La col·locació dels títols quan s'utilitzen els valors
predeterminats d'aquestes variables de @code{\markup} es mostra
als exemple de
@ref{Presentació predeterminada dels títols de parts de llibre i partitura}.

Els ajustos predeterminats per a @code{scoreTitleMarkup} tal i com
estan definits al fitxer @file{ly/titling-init.ly} són:

@example
scoreTitleMarkup = \markup @{ \column @{
  \on-the-fly \print-all-headers @{ \bookTitleMarkup \hspace #1 @}
  \fill-line @{
    \fromproperty #'header:piece
    \fromproperty #'header:opus
  @}
@}
@}
@end example

Això situa els camps de text @code{piece} i @code{opus} en extrems
oposats de la mateixa línia:

@lilypond[quote,verbatim,noragged-right]
\score {
  { s1 }
  \header {
    piece = "PRAELUDIUM I"
    opus = "BWV 846"
  }
}
@end lilypond

Aquest exemple redefineix @code{scoreTitleMarkup} de manera que el
camp de text @code{piece} apareix centrat i en un tipus de lletra
gran i en negreta.

@lilypond[papersize=a5,quote,verbatim,noragged-right]
\book {
  \paper {
    indent = 0\mm
    scoreTitleMarkup = \markup {
      \fill-line {
        \null
        \fontsize #4 \bold \fromproperty #'header:piece
        \fromproperty #'header:opus
      }
    }
  }
  \header { tagline = ##f }
  \score {
    { s1 }
    \header {
      piece = "PRAELUDIUM I"
      opus = "BWV 846"
    }
  }
}
@end lilypond

Els camps de text que normalment no són efectius dins dels blocs
@code{\header} d'una partitura es poden imprimir a la zona del
Títol de la partitura si es col·loca @code{print-all-headers} dins
del bloc @code{\paper}.  Un desavantatge de la utilització
d'aquest mètode es que els camps de text que estan orientats
específicament per a la zona del títol de part de llibre han de
suprimir-se manualment en cada un dels blocs @code{\score}.
Vegeu @ref{Explicació dels títols}.

Per evitar-lo, afegiu el camp de text desitjat a la definició de
@code{scoreTitleMarkup}.  A l'exemple següent, el camp de text
@code{composer} (associat normalment amb @code{bookTitleMarkup})
se afegeix a @code{scoreTitleMarkup}, permetent que cada partitura
mostri un compositor diferent:

@lilypond[papersize=a5,quote,verbatim,noragged-right]
\book {
  \paper {
    indent = 0\mm
    scoreTitleMarkup = \markup {
      \fill-line {
        \null
        \fontsize #4 \bold \fromproperty #'header:piece
        \fromproperty #'header:composer
      }
    }
  }
  \header { tagline = ##f }
  \score {
    { s1 }
    \header {
      piece = "MENUET"
      composer = "Christian Petzold"
    }
  }
  \score {
    { s1 }
    \header {
      piece = "RONDEAU"
      composer = "François Couperin"
    }
  }
}
@end lilypond

També podem crear els nostres propis camps de text personalitzats,
i referir-nos a ells a la definició de l'element de marcatge.

@lilypond[papersize=a5,quote,verbatim,noragged-right]
\book {
  \paper {
    indent = 0\mm
    scoreTitleMarkup = \markup {
      \fill-line {
        \null
        \override #`(direction . ,UP) {
          \dir-column {
            \center-align \fontsize #-1 \bold
              \fromproperty #'header:mycustomtext %% Camp definit per l'usuari
            \center-align \fontsize #4 \bold
              \fromproperty #'header:piece
          }
        }
        \fromproperty #'header:opus
      }
    }
  }
  \header { tagline = ##f }
  \score {
    { s1 }
    \header {
      piece = "FUGA I"
      mycustomtext = "A 4 VOCI" %% Camp definit per l'usuari
      opus = "BWV 846"
    }
  }
}
@end lilypond

@seealso
Referència de la notació:
@ref{Explicació dels títols}.


@node Disposició personalitzada de capçaleres i peus de pàgina
@unnumberedsubsubsec Disposició personalitzada de capçaleres i peus de pàgina
@translationof Custom layout for headers and footers

@c can make-header and make-footer be removed from
@c paper-defaults-init.ly? -mp

Les ordres @code{\markup} dins del bloc @code{\header} són
d'utilitat per donar format al text d'una manera senzilla, però no
permeten un control precís sobre la col·locació de les capçaleres
i els peus de pàgina.  Per personalitzar la col·locació dels camps
de text, useu una o més de les següents variables de @code{\paper}:

@itemize
@item @code{oddHeaderMarkup} (marcatge d'encapçalament imparell)
@item @code{evenHeaderMarkup} (marcatge d'encapçalament parell)
@item @code{oddFooterMarkup} (marcatge de peu de pàgina imparell)
@item @code{evenFooterMarkup} (marcatge de peu de pàgina parell)
@end itemize

@cindex marcatge condicional
@cindex on-the-fly
@funindex \on-the-fly

L'ordre de marcatge @code{\on-the-fly} es pot utilitzar per afegir
elements de forma condicional al text d'encapçalament i peu de
pàgina definit dins del bloc @code{\paper}, usant la sintaxi següent:

@example
variable = \markup @{
  @dots{}
  \on-the-fly  \@var{procediment}  @var{marcatge}
  @dots{}
@}
@end example

El @var{procediment} es crida cada cop que s'avalua l'ordre
@code{\markup} en el qual apareix.  El @var{procediment} hauria de
comprovar si es compleix una condició determinada i interpretar
(és a dir: gravar) l'argument @var{marcatge} si, i sols si, la
condició és vertadera.

Es proveeixen un cert nombre de procediments ja fets per a la
comprovació de diverses condicions:

@quotation
@multitable {print-page-number-check-first-----} {el nombre de pàgines a la part de llibre és més gran que 1?------}

@headitem  Nom del procediment @tab  Condició que es comprova

@item print-page-number-check-first @tab  s'hauria d'imprimir aquest número de pàgina?
@item create-page-number-stencil    @tab  és print-page-numbers vertader?
@item print-all-headers             @tab  és print-all-headers vertader?
@item first-page                    @tab  és la primera pàgina del llibre?
@item not-first-page                @tab  no es la primera pàgina del llibre?
@item (on-page num)                 @tab  és el número de pàgina = num?
@item last-page                     @tab  és l'última pàgina del llibre?
@item part-first-page               @tab  és la primera pàgina de la part de llibre?
@item not-part-first-page           @tab  no es la primera pàgina de la part de llibre?
@item part-last-page                @tab  és l'última pàgina de la part de llibre?
@item not-single-page               @tab  és el nombre de pàgines en la part de llibre més gran que 1?

@end multitable
@end quotation

L'exemple següent centra els números de pàgina en la part baixa de
les pàgines.  En primer lloc, els ajustaments predeterminats per a
@code{oddHeaderMarkup} i @code{evenHeaderMarkup} s'eliminen
definint-los com un marcatge @emph{nul}.  Després d'això, es defineix
@code{oddFooterMarkup} amb el número de pàgina centrat.
Finalment, @code{evenFooterMarkup} rep la mateixa disposició
definint-la com @code{\oddFooterMarkup}:

@lilypond[papersize=a8,quote,verbatim,noragged-right]
\book {
  \paper {
    print-page-number = ##t
    print-first-page-number = ##t
    oddHeaderMarkup = \markup \null
    evenHeaderMarkup = \markup \null
    oddFooterMarkup = \markup {
      \fill-line {
        \on-the-fly \print-page-number-check-first
        \fromproperty #'page:page-number-string
      }
    }
    evenFooterMarkup = \oddFooterMarkup
  }
  \score {
    \new Staff { s1 \break s1 \break s1 }
  }
}
@end lilypond

Es poden combinar diverses condicions de @code{\on-the-fly} amb un
operador @q{and}, per exemple:

@example
  \on-the-fly \first-page
  \on-the-fly \last-page
  @code{@{ \markup @dots{} \fromproperty #'header: @dots{} @}}
@end example

determina si la sortida és una sola pàgina.

@seealso
Referència de la notació:
@ref{Explicació dels títols},
@ref{Presentació predeterminada dels títols de parts de llibre i partitura}.

Fitxers instal·lats:
@file{../ly/titling-init.ly}.

@node Creació de metadades al fitxers de sortida
@subsection Creació de metadades al fitxers de sortida
@translationof Creating output file metadata

@cindex metadades de PDF
@cindex metadades de MIDI

A més de mostrar-se a la sortida impresa, les variables
d'encapçalament de @code{\header} s'usen per establir les
metadades per als fitxers de sortida.  Per exemple, amb els
fitxers PDF, aquestes metadades poden mostrar-se per part dels
lectors de documents com @code{propietats} del PDF.  Per a cada
tipus de fitxers de sortida, sols es consulten les definicions de
@code{\header} dels blocs que defineixen fitxers separats d'aquest
tipus, i els blocs més alts a la jerarquia de blocs.  Per tant,
per als fitxers PDF, sols afecten a les metadades de PDF de cada
document les definicions de @code{\header} dels nivells de
@code{\book} i de nivell superior, mentre que per a fitxers MIDI
s'usen totes les capçaleres que estiguin per sobre o al nivell de
@code{\score}.

Per exemple, si s'estableix la propietat @code{title} del bloc
@code{header} com @q{Sinfonia núm. 1}, el document PDF portarà
també aquest títol, i el farà servir com a nom de la seqüència del
fitxer MIDI.

@example
\header@{
  title = "Sinfonia núm. 1"
@}
@end example

Si voleu fixar el títol de la sortida impresa amb un text però
voleu que la propietat del títol del PDF tingui un text diferent,
podeu usar @code{pdftitle} como es mostra a continuació.

@example
\header@{
  title = "Sinfonia núm. 1"
  pdftitle = "Sinfonia núm. 1 de Beethoven"
@}
@end example

Totes les variables @code{title}, @code{subject},
@code{keywords}, @code{subtitle}, @code{composer},
@code{arranger}, @code{poet}, @code{author} i @code{copyright}
estableixen propietats del PDF i poden fer-se precedir de
@q{pdf} per fixar una propietat del fitxer PDF a un valor diferent
del de la sortida impresa.

La propietat de PDF @code{Creator} es fixa automàticament a
@q{LilyPond} més la versió actual del LilyPond, y les variables
@code{CreationDate} i @code{ModDate} es fixen a la data i hora
actuals.  Es pot sobreescriure @code{ModDate} mitjançant
l'establiment d'un valor per a la variable de capçalera
@code{moddate} (o @code{pdfmoddate}) a una cadena de data de PDF
vàlida.

La variable @code{title} estableix també el nom de la seqüència
per al fitxer MIDI.  Es pot usar la variable @code{midititle} per
fixar el nom de la seqüència independentment del valor usar per a
la sortida impresa.

@node Creació de notes al peu
@subsection Creació de notes al peu
@translationof Creating footnotes

@cindex notes al peu

Es poden crear dos tipus de notes al peu: automàtiques i manuals.

@menu
* Notes al peu dins d'expressions musicals::
* Notes al peu en text independent::
@end menu

@node Notes al peu dins d'expressions musicals
@unnumberedsubsubsec Notes al peu dins d'expressions musicals
@translationof Footnotes in music expressions

@cindex notes al peu dins d'expressions musicals
@funindex \footnote

@subsubsubheading Panoràmica de les notes al peu

Les notes al peu dins d'expressions musicals cauen dins de dues
categories:

@table @emph
@item Notes al peu basades en esdeveniments
S'adjunten a un esdeveniment en particular.  En són exemples
d'aquests esdeveniments les notes soltes, les articulacions (com
indicacions de digitació, accents, indicacions dinàmiques) i els
post-esdeveniments (com les lligadures d'expressió i les barres de
corxera manuals).  La forma general de les notes al peu basades en
esdeveniments és com segueix:

@example
[@var{direcció}] \footnote [@var{marca}] @var{desplaçament} @var{text-de-la-nota} @var{música}
@end example

@item Notes al peu basades en temps
Es lliguen a un punt temporal determinat, dins d'un context
musical.  Algunes instruccions com @code{\time} i @code{\clef} en
realitat no usen esdeveniments per crear objectes com la indicació
de compàs i la clau.  Un acord tampoc crea un esdeveniment per sí
mateix: la seva plica o gafet es crea al final d'un pas de temps
(nominalment, a través d'un dels esdeveniments de nota que
conté).  Una nota al peu basada en temps permet anotar aquest
tipus d'objectes de presentació sense referir-se a cap esdeveniment.

Una nota al peu basada en temps permet que aquests objectes de
presentació es poden anotar sense fer referència a un
esdeveniment.  La forma general per a les notes al peu basada en
temps és:

@example
\footnote [@var{marca}] @var{desplaçament} @var{text-de-la-nota} [@var{Context}].@var{Nom-del-Grob}
@end example

@end table

Els elements per a les dues formes són com segueix:

@table @var

@item direcció
Si (i sols si) el @code{\footnote} s'està aplicant a un
post-esdeveniment o articulació, ha d'anar precedida d'un
indicador de direcció (@code{-, _, ^}) amb l'objecte d'adjuntar la
@var{música} (amb una marca de nota al peu) a la nota o silenci
precedent.


@item marca
és un element de marcatge o cadena de caràcters que especifica la
marca de nota al peu que s'usa per marcar tant el punt de
referència com la pròpia nota al peu en la part inferior de la
pàgina.  Es pot ometre (o, de forma equivalent, substituir-se per
@code{\default}) en el qual cas es genera un numero seqüencialment
de forma automàtica.  Tals seqüències numèriques es reinicien en
cada pàgina que conté una nota al peu.

@item desplaçament
és una parella de números tal com @samp{#(2 . 1)} que especifica
els desplaçaments en X i en Y en unitats d'espais de pentagrama a
partir del límit de l'objecte en el qual es desitja situar la
marca.  Els valors de desplaçament positius s'agafen a partir del
cantó superior dret, els valors negatius a partir del cantó
inferior esquerre i zero implica que la  marca se centra sobre el
cantó.

@item Context
és el context en el qual es crea el grob que rep la nota al peu.
Es pot ometre si el grob està en un context del nivell inferior,
per exemple, un context @code{Voice}.

@item Nom-del-Grob
especifica un tipus de grob a marcar (com @samp{Flag} per al
gafet).  Si es dóna, la nota al peu no s'adjunta a una expressió
musical en particular, sinó a tots els grobs del tipus especificat
que ocorren en aquest moment de temps musical.

@item text-de-la-nota
és l'element de marcatge o cadena de caràcters que especifica el
text de la nota al peu que utilitza en la part baixa de la pàgina.

@item música
és l'esdeveniment musical, post-esdeveniment o articulació que
s'està anotant.

@end table

@subsubsubheading Notes al peu basades en esdeveniments

@cindex Notes al peu, basades en esdeveniments

Una nota al peu s'adjunta a un objecte de presentació causat
directament per l'esdeveniment que correspon a @var{música}, amb
la sintaxi següent:

@example
\footnote [@var{marca}] @var{desplaçament} @var{text-de-la-nota} @var{música}
@end example

@c KEEP LY
@lilypond[quote,verbatim,papersize=a8landscape]
\book {
  \header { tagline = ##f }
  \relative c'' {
    \footnote #'(-1 . 3) "Una nota" a4
    a4
    \footnote #'(2 . 2) "Un silenci" r4
    a4
  }
}
@end lilypond

No és possible marcar un acord @emph{complet} amb una nota al peu
basada en esdeveniment: un acord, fins i tot el que conté una sola
nota, no produeix un veritable esdeveniment per sí mateix.
Malgrat això, les notes individuals que estiguin @emph{dins} de
l'acord si es poden marcar:

@c KEEP LY
@lilypond[quote,verbatim,papersize=a8landscape]
\book {
  \header { tagline = ##f }
  \relative c'' {
    \footnote #'(2 . 3) "No funciona" <a-3>2
    <\footnote #'(-2 . -3) "Funciona" a-3>4
    <a-3 \footnote #'(3 . 1/2) "També funciona" c-5>4
  }
}
@end lilypond

Si es desitja que la nota al peu s'adjunta a un post-esdeveniment
o articulació, l'ordre @code{\footnote} @emph{ha} d'anar precedida
per un indicador d'adreça, @code{-, _, ^}, i seguida pel
post-esdeveniment o articulació que es desitja anota com a
argument @var{música}.  En aquesta forma, la @code{\footnote} es
pot considerar com una simple còpia del seu últim argument amb una
marca de nota al peu adjunta.  La sintaxi és:

@example
@var{direcció} \footnote [@var{marca}] @var{desplaçament} @var{text-de-la-nota} @var{música}
@end example

@c KEEP LY
@lilypond[quote,verbatim,papersize=a8landscape]
\book {
  \header { tagline = ##f }
  \relative {
    a'4_\footnote #'(0 . -1) "Lligadura forçada cap avall" (
    b8^\footnote #'(1 . 0.5) "Barra manual forçada cap amunt" [
    b8 ]
    c4 )
    c-\footnote #'(1 . 1) "Tenuto" --
  }
}
@end lilypond

@subsubsubheading notes al peu basades en temps

@cindex notes al peu, basades en temps

Si l'objecte de presentació que rep la nota al peu està
reutilitzat @emph{indirectament} per un esdeveniment (com un
objecte @code{Accidental}, alteració, o @code{Stem}, plica,
causats per un esdeveniment @code{NoteHead}, cap de nota), el nom
del grob @var{GrobName} de l'objecte de presentació és necessari
després del text de la nota al peu, en lloc de @var{música}:

@c KEEP LY
@lilypond[quote,verbatim,papersize=a8landscape]
\book {
  \header { tagline = ##f }
  \relative c'' {
    \footnote #'(-1 . -3) "Un bemoll" Accidental
    aes4 c
    \footnote #'(-1 . 0.5) "Un altre bemoll" Accidental
    ees
    \footnote #'(1 . -2) "Una plica" Stem
    aes
  }
}
@end lilypond

Malgrat això, observeu que quan s'especifica el nom d'un grob,
s'adjunta una nota al peu a tots els grobs d'aquest tipus dins de
l'instant del temps actual:

@c KEEP LY
@lilypond[quote,verbatim,papersize=a8landscape]
\book {
  \header { tagline = ##f }
  \relative c' {
    \footnote #'(-1 . 3) "Un bemoll" Accidental
    <ees ges bes>4
    \footnote #'(2 . 0.5) "Articulació" Script
    c'->-.
  }
}
@end lilypond

Una nota dins d'un acord pot rebre una nota al peu individual,
basada a l'esdeveniment.  L'únic grob causat directament per una
nota d'un acord és @samp{NoteHead}, per la qual cosa l'ordre de
nota al peu basada en esdeveniment @emph{sols} és apta per afegir
una nota al peu a la @samp{NoteHead} dins d'un acord.  Tots els
altres grobs de notes d'acord estan causats indirectament.  La
pròpia ordre @code{\footnote} no ofereix cap sintaxi per
especificar al mateix temps un tipus concret de grob @emph{i
també} un esdeveniment concret al qual adjuntar la nota.  Malgrat
això, es pot usar una ordre @code{\footnote} basada en temps per
especificar el tipus de grob, i després d'afegir l'ordre
@code{\single} com prefix, amb l'objectiu que s'apliqui sols a
l'esdeveniment següent:

@c KEEP LY
@lilypond[quote,verbatim,papersize=a8landscape]
\book {
  \header { tagline = ##f }
  \relative c'' {
    < \footnote #'(1 . -2) "Un La" a
      \single \footnote #'(-1 . -1) "Un sostingut" Accidental
      cis
      \single \footnote #'(0.5 . 0.5) "Un bemoll" Accidental
      ees fis
    >2
  }
}
@end lilypond

@warning{Quan les notes al peu s'adjunten a diversos elements
musicals que estan dins del mateix musical, com ocorre a l'exemple
anterior, les notes al peu es numeren des dels elements més alta
als més baixos tal i com apareixen a la sortida impresa, no a
l'ordre en el qual s'escriuen al flux d'entrada.}

Els objectes de presentació com les claus i les armadures de canvi
de tonalitat estan, més bé, causades per propietats que canvien, i
no per esdeveniments.  D'altres, com les línies divisòries i els
números de compàs, són una conseqüència directa del pas del
temps.  Per aquesta raó, les notes al peu sobre tals objectes
tenen que basar-se en el seu temps musical.  Les notes al peu
basades en temps són preferibles també quan es marquen coses com
les pliques i les barres de corxera a @emph{acords}: atès que
aquestes funcionalitats de cada acord individual estan assignades
normalment a @emph{un sol} esdeveniment dins de l'acord, seria
imprudent descansar en una elecció particular.

A les notes al peu basades en temps, sempre s'ha d'especificar
explícitament l'objecte de presentació en qüestió, i si el grob es
crea dins d'un context diferent al de nivell més baix, s'ha
d'especificar el context apropiat.

@c KEEP LY
@lilypond[quote,verbatim,papersize=a8landscape]
\book {
  \header { tagline = ##f }
  \relative c'' {
    r1 |
    \footnote #'(-0.5 . -1) "Canvi de compàs" Staff.TimeSignature
    \time 3/4
    \footnote #'(1 . -1) "Plica d'acord" Stem
    <c e g>4 q q
    \footnote #'(-0.5 . 1) "Línia divisòria" Staff.BarLine
    q q
    \footnote #'(0.5 . -1) "Canvi de tonalitat" Staff.KeySignature
    \key c\minor
    q
  }
}
@end lilypond

Es poden usar marques personalitzades com alternatives a les
marques numèriques, i es pot suprimir la línia d'anotació que
uneix l'objecte marcat amb la seva marca:

@c KEEP LY
@lilypond[quote,verbatim,papersize=a8landscape]
\book {
  \header { tagline = ##f }
  \relative c' {
    \footnote "*" #'(0.5 . -2) \markup { \italic "* La primera nota" } a'4
    b8
    \footnote \markup { \super "$" } #'(0.5 . 1)
      \markup { \super "$" \italic " La segona nota" } e
    c4
    \once \override Score.FootnoteItem.annotation-line = ##f
    b-\footnote \markup \tiny "+" #'(0.1 . 0.1)
      \markup { \super "+" \italic " Editorial" } \p
  }
}
@end lilypond

Es mostren més exemples de marques personalitzades a
@ref{Notes al peu en text independent}.


@node Notes al peu en text independent
@unnumberedsubsubsec Notes al peu en text independent
@translationof Footnotes in stand-alone text

@cindex notes al peu en text independent

S'utilitzen dins d'un element de marcatge fora de qualsevol
expressió musical.  No es traça una línia fins el punt de
referència: la marca simplement segueix a l'element de marcatge
que es referencia.  Es poden inserir les marques automàticament,
en el qual cas són numèriques.  De forma alternativa, es poden
aportar manualment marques personalitzats.

Les notes al peu per a text independent com marques automàtiques i
personalitzades es creen de formes diferents.

@subsubsubheading Notes al peu en text independent amb marques automàtiques

La sintaxi d'una nota al peu sobre text independent amb marques
automàtiques és

@example
\markup @{ @dots{} \auto-footnote @var{text} @var{nota} @dots{} @}
@end example

Els elements són:

@table @var

@item text
és l'element de marcatge o cadena de caràcters que es desitja
anotar.

@item nota
és l'element de marcatge o cadena de caràcter que especifica el
text de la nota al peu que utilitza a la part baixa de la pàgina.

@end table

Per exemple:

@lilypond[verbatim,quote,ragged-right,papersize=a8]
\book {
  \header { tagline = ##f }
  \markup {
    "Un melodia"
    \auto-footnote "simple" \italic " Meva"
    "es mostra a sota. És una"
    \auto-footnote "composició" \italic " Ago 2012"
    "recent."
  }
  \relative {
    a'4 b8 e c4 d
  }
}
@end lilypond

@subsubsubheading Notes al peus sobre text independent amb marques personalitzades

La sintaxi d'una nota al peu sobre text independent amb marques
personalitzades és

@example
\markup @{ @dots{} \footnote @var{marca} @var{nota} @dots{} @}
@end example

Els elements són:

@table @var

@item marca
és un element de marcatge o cadena de caràcters que especifica la
marca que s'usa per senyalar el punt de referència.  Observeu que
aquesta marca @emph{no} s'insereix automàticament abans de la
pròpia nota al peu.

@item nota
és l'element de marcatge o cadena de caràcters que especifica el
text de la nota que apareix en la part baixa de la pàgina,
precedida per la @var{marca} especificada.

@end table

Es pot usar com marca un caràcter fàcil de teclejar, com * ó +,
segons es mostra en @ref{Notes al peu dins d'expressions
musicals}.  De forma alternativa, es poden usar àlies en ASCII
(vegeu @ref{Àlies d'ASCII}):

@lilypond[verbatim,quote,ragged-right,papersize=a8]
\book {
  \paper { #(include-special-characters) }
  \header { tagline = ##f }
  \markup {
    "Es mostra a sota"
    \footnote "*" \italic "* Per mi"
    "una melodia simple.  És una composició"
    \footnote \super &dagger; \concat {
      \super &dagger; \italic " Ago 2012"
    }
    "recent."
  }
  \relative {
    a'4 b8 e c4 d
  }
}
@end lilypond

També poden utilitzar-se codis de caràcters Unicode per
especificar les marques (vegeu @ref{Unicode}):

@lilypond[verbatim,quote,ragged-right,papersize=a8]
\book {
  \header { tagline = ##f }
  \markup {
    "Es mostra a sota"
    \footnote \super \char##x00a7 \concat {
      \super \char##x00a7 \italic " Per mi"
    }
    "una melodia simple.  És una composició"
    \footnote \super \char##x00b6 \concat {
      \super \char##x00b6 \italic " Ago 2012"
    }
    "recent."
  }
  \relative {
    a'4 b8 e c4 d
  }
}
@end lilypond

@seealso
Manual d'aprenentatge:
@rlearning{Objectes i interfícies}

Referència de la notació:
@ref{Àlies d'ASCII},
@ref{Globus d'ajuda},
@ref{Llista de caràcters especials},
@ref{Indicacions de text},
@ref{Scripts de text},
@ref{Unicode}.

Referència de funcionament intern:
@rinternals{FootnoteEvent},
@rinternals{FootnoteItem},
@rinternals{FootnoteSpanner},
@rinternals{Footnote_engraver}.

@knownissues
Diverses notes al peu de la mateixa pàgina sols poden anar
apilades unes sobre les altres; es poden imprimir a la mateixa
línia.

Les notes al peu no es poden adjuntar a @code{MultiMeasureRests}
(silencis multicompàs), o barres de corxera automàtiques ni a la
lletra de les cançons.

Les notes al peu poden col·lisionar amb les pautes, objectes
@code{\markup}, altres marques de notes al peu i línies d'anotació.

@node Referència a números de pàgina
@subsection Referència a números de pàgina
@translationof Reference to page numbers

Un lloc determinat d'una partitura pot senyalar-se usant l'ordre
@code{\label} (etiqueta), ja sigui al nivell superior o dins de la
música.  Podem referir-nos a aquesta etiqueta més tard dins d'un
element de marcatge, per obtenir el número de la pàgina en la qual
se situa el punt senyalitzat, usant l'ordre de marcatge @code{\page-ref}.

@c KEEP LY
@lilypond[verbatim,papersize=a8landscape]
\header { tagline = ##f }
\book {
  \label #'firstScore
  \score {
    {
      c'1
      \pageBreak \mark A \label #'markA
      c'1
    }
  }
  \markup { La primera partitura comença a la pàgina \page-ref #'firstScore "0" "?" }
  \markup { La marca A està a la pàgina \page-ref #'markA "0" "?" }
}
@end lilypond

L'ordre de marcatge @code{\page-ref} pren tres arguments:
@enumerate
@item l'etiqueta, un símbol de l'Scheme, per exemple @code{#'firstScore};
@item un element de marcatge que s'usarà com mesurador per estimar les dimensions del marcatge;
@item un element de marcatge que s'utilitzarà en substitució del número de pàgina si l'etiqueta és desconeguda.
@end enumerate

El motiu que calgui un mesurador es que al moment en el qual
s'estan interpretant els marcatges, els salts de pàgina encara no
s'han produït i per tant els números de pàgina no es coneixen
encara.  Per sortejar aquest inconvenient, la interpretació real
del marcatge s'endarrereix fins un moment posterior: malgrat això,
les dimensions del marcatge s'han de conèixer per anticipat, de
manera que es fa servir aquest mesurador per decidir aquestes
dimensions.  Si el llibre té entre 1 i 99 pàgines, el mesurador
pot ser "00", és a dir, un nombre de dos dígits.

@predefined
@funindex \label
@code{\label},
@funindex \page-ref
@code{\page-ref}.
@endpredefined


@node Índex general
@subsection Índex general
@translationof Table of contents

Es pot inserir un índex general o taula de continguts utilitzant
l'ordre @code{\markuplist \table-of-contents}. Els elements que
han d'aparèixer a la taula de continguts s'introdueixen amb
l'ordre @code{\tocItem}, que es pot usar al nivell més alt de la
jerarquia del codi, o dins d'una expressió musical.

@verbatim
\markuplist \table-of-contents
\pageBreak

\tocItem \markup "Primera partitura"
\score {
  {
    c'4  % ...
    \tocItem \markup "Un punto concret dins de la primera partitura"
    d'4  % ...
  }
}

\tocItem \markup "Segona partitura"
\score {
  {
    e'4 % ...
  }
}
@end verbatim

Els elements de marcatge que s'usen per donar format a l'índex
general o taula de continguts estan definits dins del bloc
@code{\paper}.  Hi ha dos elements de marcatge @q{predefinits} disponibles:

@itemize

@item
@code{tocTitleMarkup}

@noindent
Utilitzat per donar format al títol de l'índex  general.

@verbatim
tocTitleMarkup = \markup \huge \column {
  \fill-line { \null "Índex general" \null }
  \null
}
@end verbatim

@item
@code{tocItemMarkup}

@noindent
Usat per donar formats als elements de l'índex general.
@verbatim
tocItemMarkup = \markup \fill-line {
  \fromproperty #'toc:text \fromproperty #'toc:page
}
@end verbatim

@end itemize

@noindent
Ambdues variables poden modificar-se.

Vet aquí un exemple que modifica el títol de l'índex general
perquè aparegui en francès:

@verbatim
\paper {
  tocTitleMarkup = \markup \huge \column {
    \fill-line { \null "Table des matières" \null }
    \hspace #1
  }
@end verbatim

A continuació apareix un exemple que modifica la mida del tipus de
lletra dels elements de l´índex general:

@verbatim
tocItemMarkup = \markup \large \fill-line {
  \fromproperty #'toc:text \fromproperty #'toc:page
}
@end verbatim

Observeu la forma en la qual ens referim al text i al número de
pàgina de l'element d l'índex, dins de la definició
@code{tocItemMarkup}.

L'ordre @code{\tocItemWithDotsMarkup} es pot incloure dins de
@code{tocItemMarkup} per omplir la línia amb punts entre un
element de l'índex general i el seu número de pàgina
corresponent:.

@lilypond[verbatim,line-width=10.0\cm]
\header { tagline = ##f }
\paper {
  tocItemMarkup = \tocItemWithDotsMarkup
}

\book {
  \markuplist \table-of-contents
  \tocItem \markup { Allegro }
  \tocItem \markup { Largo }
  \markup \null
}
@end lilypond

Les ordres predefinides amb els seus propis marcatges poden
definir-se també perquè construeixin un índex general més
complex.  A l'exemple següent es defineix un estil nou per
introduir els noms dels actes d'una òpera a l'índex general:

@noindent
Una nova variable de marcatge (anomenada @code{tocActMarkup}) es
defineix al bloc @code{\paper}:

@verbatim
\paper {
  tocActMarkup = \markup \large \column {
    \hspace #1
    \fill-line { \null \italic \fromproperty #'toc:text \null }
    \hspace #1
  }
}
@end verbatim

@noindent
A continuació es crea una funció musical personalitzada
(@code{tocAct}), que usa la nova definició de marcatge
@code{tocActMarkup}.

@verbatim
tocAct =
  #(define-music-function (text) (markup?)
     (add-toc-item! 'tocActMarkup text))
@end verbatim

@noindent
Un fitxer d'entrada del LilyPond que usi aquestes definicions
personalitzades tindria l'aspecte següent:

@lilypond[line-width=10.0\cm]
\header { tagline = ##f }
\paper {
  tocActMarkup = \markup \large \column {
    \hspace #1
    \fill-line { \null \italic \fromproperty #'toc:text \null }
    \hspace #1
  }
}

tocAct =
#(define-music-function (text) (markup?)
   (add-toc-item! 'tocActMarkup text))

\book {
  \markuplist \table-of-contents
  \tocAct \markup { Atto Primo }
  \tocItem \markup { Coro. Viva il nostro Alcide }
  \tocItem \markup { Cesare. Presti omai l'Egizia terra }
  \tocAct \markup { Atto Secondo }
  \tocItem \markup { Sinfonia }
  \tocItem \markup { Cleopatra. V'adoro, pupille, saette d'Amore }
  \markup \null
}
@end lilypond


Vet aquí un exemple de l'ordre @code{\fill-with-pattern} usada
dins del context d'un índex general:

@verbatim
\paper {
  tocItemMarkup = \markup { \fill-line {
    \override #'(line-width . 70)
    \fill-with-pattern #1.5 #CENTER . \fromproperty #'toc:text \fromproperty #'toc:page
    }
  }
}
@end verbatim

@seealso
Fitxers d'inici:
@file{ly/toc-init.ly}.

@predefined
@funindex \table-of-contents
@code{\table-of-contents},
@funindex \tocItem
@code{\tocItem}.
@endpredefined


@node Treball sobre els fitxers d'entrada
@section Treball sobre els fitxers d'entrada
@translationof Working with input files

@menu
* Inclusió de fitxers del LilyPond::
* Diferents edicions a partir d'una mateixa font::
* Caràcters especials::
@end menu


@node Inclusió de fitxers del LilyPond
@subsection Inclusió de fitxers del LilyPond
@translationof Including LilyPond files

@funindex \include
@cindex including files

Un projecte gran es pot dividir en diversos fitxers.  Per
referir-se a un altre fitxer, utilitzeu

@example
\include "unaltrefitxer.ly"
@end example

La línia @code{\include "unaltrefitxer.ly"} equival a enganxar el
contingut de @file{unaltrefitxer.ly} al fitxer actual al lloc en el
qual apareix l'@code{\include}.  Por exemple, a un projecte gran
podríem voler fitxer diferents per a cada part instrumental i
crear un fitxer de @qq{partitura completa} que reuneix els fitxers
individuals dels instruments.  Normalment el fitxer inclòs
defineix un cert nombre de variables que a partir d'aleshores
queden disponibles per poder-les utilitzar al fitxer de la
partitura completa.  Als fitxers inclosos es poden marcar les
seccions etiquetades per ajudar a fer-les utilitzables a diferents
llocs de la partitura. Vegeu
@ref{Diferents edicions a partir d'una mateixa font}.

Els fitxers que estan al directori de treball actual es poden
referenciar simplement especificant el nom després de l'ordre
@code{\include}.  Els fitxers a d'altres llocs es poden incloure
proporcionant una referència de ruta completa o una ruta relativa
(però utilitzeu la barra inclinada normal de l'UNIX, /, no la
barra invertida de DOS/Windows, \, com a separador de directori).
Per exemple, si @file{material.ly} està ubicat un directori per
sobre del directori de treball actual, utilitzeu

@example
\include "../material.ly"
@end example

@noindent
o si els fitxers de les parts orquestrals incloses estan tots
situats en un subdirectori anomenat @file{parts} dins del
directori actual, useu

@example
\include "partes/VI.ly"
\include "partes/VII.ly"
@dots{} etc.
@end example

Els fitxers d'inclusió també poden contenir enunciats
@code{\include} al seu cop.  De forma predeterminada, aquests
enunciats @code{\include} de segon nivell no s'interpreten fins
que s'incorporen al fitxer principal, per la qual cosa els noms de
fitxer que especifiquen han de ser relatius al directori que conté
el fitxer principal, no al directori que conté el fitxer inclòs.
Malgrat això, aquest comportament es pot modificar globalment
passant l'opció @option{-drelative-includes} a la línia d'ordres
(o mitjançant l'addició de
@code{#(ly:set-option 'relative-includes #t)} al principi del
fitxer principal d'entrada).

Quan @code{relative-includes} està establert al valor
@code{#t}, la ruta de cada ordre @code{\include} es considera
relativa al fitxer que conté aquesta ordre.  Aquest comportament
és el recomanat i es convertirà en el comportament predeterminat a
una versió futura del LilyPond.

Tant els fitxers relatius al directori principal com els fitxers
relatius a algun altre directori es poden incloure
(@code{\include}) mitjançant l'establiment de
@code{relative-includes} al valor @code{#t} o a @code{#f} als
llocs apropiats dins dels fitxers.  Per exemple, si s'ha creat una
biblioteca genèrica, libA, que al seu cop utilitza sub-fitxers que
s'inclouen (@code{\include}) per mitjà del fitxer d'entrada
d'aquesta biblioteca, aquestes instruccions @code{\include} hauran
d'anar precedides per @code{#(ly:set-option
#relative-includes #t)} de manera que s'interpretin correctament
en construir el fitxer d'entrada @code{.ly} principal, d'aquesta
forma:


@example
libA/
  libA.ly
  A1.ly
  A2.ly
  @dots{}
@end example

@noindent
aleshores el fitxer d'entrada, @code{libA.ly}, conté

@example
#(ly:set-option 'relative-includes #t)
\include "A1.ly"
\include "A2.ly"
@dots{}
% retorn a l'ajustament predeterminat
#(ly:set-option 'relative-includes #f)
@end example

Qualsevol fitxer @file{.ly} pot aleshores incloure la biblioteca
completa, simplement amb

@example
\include "~/libA/libA.ly"
@end example

Es poden utilitzar estructures de fitxer més complexes instant els
canvis als llocs adequats.

També es poden incloure fitxers d'un directori que està a una ruta
de cerca especificada com opció en invocar al LilyPond des de la
línia d'ordres.  Els fitxers inclosos s'especifiquen usant sols el
seu nom de fitxer.  Per exemple, per compilar mitjançant aquest
mètode un fitxer @file{principal.ly} que inclou fitxers situats a
un subdirectori anomenat @file{parts}, canvieu el directori que
conté @file{principal.ly} e introduïu

@example
lilypond --include=parts principal.ly
@end example

i a @file{principal.ly} escriviu

@example
\include "VI.ly"
\include "VII.ly"
@dots{} etc.
@end example

Els fitxers que s'inclouen a moltes partitures es poden posar al
directori del LilyPond @file{../ly} (la localització d'aquest
directori depèn de la instal·lació: vegeu
@rlearning{Altres fonts d'informació}).   Aquests fitxers es poden
incloure senzillament pel seu nom a una ordre @code{\include}.
D'aquesta forma s'inclouen els fitxers dependents de la llengua
com @file{catala.ly}.

El LilyPond inclou de forma predeterminada certes fitxers quan
s'inicia el programa.  Aquestes inclusions no són visibles per a
l'usuari, però els fitxers es poden identificar executant
@code{lilypond --verbose} des de la línia d'ordres.  Això
presentarà una llista de rutes i fitxers que fa servir el
LilyPond, junt amb moltes altres indicacions.  De forma
alternativa, poden veure's explicacions sobre els fitxers més
importants d'aquest conjunt a
@rlearning{Altres fonts d'informació}.  Aquests fitxers es poden
editar, però els canvis realitzats sobre ells es perdran en
instal·la una nova versió del LilyPond.

Es poden veure exemples senzills sobre l'ús de @code{\include} a
en @rlearning{Partitures i particel·les}.

@seealso
Manual d'aprenentatge
@rlearning{Altres fonts d'informació},
@rlearning{Partitures i particel·les}.

@knownissues
Si un fitxer inclòs rep un nom igual al d'un dels fitxers
d'instal·lació del LilyPond, el fitxer que té prioritat és el dels
fitxers d'instal·lació del LilyPond.

@node Diferents edicions a partir d'una mateixa font
@subsection Diferents edicions a partir d'una mateixa font
@translationof Different editions from one source

Es posen usar diversos mètodes per generar la producció de
diferents versions d'una partitura a partir de la mateixa font
musical.  Les variables són potser el més útil per combinar
seccions extenses de música i/o anotacions.  Les etiquetes són més
útils per seleccionar una secció d'entre diverses seccions de
música alternatives, més curtes, i es poden usar també per dividir
peces de música en diferents trossos.

Qualsevol que sigui el mètode utilitzat, la separació de la
notació de l'estructura de la partitura farà que sigui més fàcil
canviar l'estructura deixant intacta la notació.

@menu
* Ús de les variables::
* Ús d'etiquetes::
* Ús d'ajustaments globals::
@end menu

@node Ús de les variables
@unnumberedsubsubsec Ús de les variables
@translationof Using variables

@cindex variables, ús de les

Si les seccions de la música es defineixen dins de variables, es
poden reutilitzar en diferents parts de la partitura, vegeu
@rlearning{Organitzar les peces mitjançant variables}.  Per
exemple, una partitura vocal @notation{a cappella} freqüentment
inclou una reducció de piano de les parts per assajar que és
idèntica a la música vocal, per la qual cosa aquesta partitura
sols s'ha d'escriure una vegada.  Es pot combinar sobre un sol
pentagrama la música de dues variables, vegeu
@ref{Combinació automàtica de les parts}. Vegeu aquí un exemple:

@lilypond[verbatim,quote]
sopranoMusic = \relative { a'4 b c b8( a) }
altoMusic = \relative { e'4 e e f }
tenorMusic = \relative { c'4 b e d8( c) }
bassMusic = \relative { a4 gis a d, }
allLyrics = \lyricmode { King of glo -- ry }
<<
  \new Staff = "Soprano" \sopranoMusic
  \new Lyrics \allLyrics
  \new Staff = "Alto" \altoMusic
  \new Lyrics \allLyrics
  \new Staff = "Tenor" {
    \clef "treble_8"
    \tenorMusic
  }
  \new Lyrics \allLyrics
  \new Staff = "Bass" {
    \clef "bass"
    \bassMusic
  }
  \new Lyrics \allLyrics
  \new PianoStaff <<
    \new Staff = "RH" {
      \partcombine \sopranoMusic \altoMusic
    }
    \new Staff = "LH" {
      \clef "bass"
      \partcombine \tenorMusic \bassMusic
    }
  >>
>>
@end lilypond

Es poden produir partitures diferents que presenten sols les parts
vocals o sola la part de piano, canviant sols els enunciats
estructurals, sense modificar la notació musical.

Per partitures extenses, les definicions de variable es poden
posar a fitxers separats que s'inclouen més tard, vegeu
@ref{Inclusió de fitxers del LilyPond}.


@node Ús d'etiquetes
@unnumberedsubsubsec Ús d'etiquetes
@translationof Using tags

@funindex \tag
@funindex \keepWithTag
@funindex \removeWithTag
@cindex etiqueta
@cindex mantenir música etiquetada
@cindex treure música etiquetada

L'ordre @code{\tag #'@var{parteA}} marca una expressió musical amb
el nom @var{parteA}.  Les expressions etiquetades d'aquesta manera
es poden seleccionar o filtrar més tard pel seu nom, usant o bé
@code{\keepWithTag #'@var{nom}} o bé
@code{\removeWithTag #'@var{nom}}.  El resultat de l'aplicació
d'aquests filtres a la música etiquetada és com segueix:

@multitable @columnfractions .5 .5
@headitem Filtre
  @tab Resultat
@item
Música etiquetada precedida de @code{\keepWithTag #'@var{nom}} o
de @code{\keepWithTag #'(@var{nom1} @var{nom2}@dots{})}
@tab S'inclou la música no etiquetada i la música etiquetada amb
el nom o noms d'etiquetes donats; s'exclou la música etiquetada
amb qualsevol altre nom d'etiqueta.
@item
Música etiquetada precedida de
@code{\removeWithTag #'@var{nom}} o
@code{\removeWithTag #'(@var{nom1} @var{nom2}@dots{})}
@tab
S'inclou la música no etiquetada i la música que no està
etiquetada amb cap dels noms d'etiqueta donats; s'exclou la musica
etiquetada amb els noms d'etiqueta donats.
@item
Música etiquetada no precedida de @code{\keepWithTag} ni de
@code{\removeWithTag}
@tab S'inclou la música etiquetada i no etiquetada.
@end multitable

Els arguments de les ordres @code{\tag},
@code{\keepWithTag} i @code{\removeWithTag} han de ser un símbol o
llista de símbols (com @code{#'score} o @code{#'(violiI
violiII}), seguida d'una expressió musical. Si @emph{i sols si}
els símbols són identificadors del LilyPond vàlids
(caràcters alfabètics sols, sense números, guions baixos ni guions
normals) que no poden confondre's amb notes, la porció
@code{#'} es pot ometre i, com abreviatura, una llista de símbols
pot usar el separador de punt, és a dir: @code{\tag
#'(violiI violiII)} es pot escriure com @code{\tag
violiI.violiII}.  Val el mateix per a @code{\keepWithTag} i
@code{\removeWithTag}.

A l'exemple següent veiem dues versions d'una peça musical, una
que mostra trins amb la notació usual i una altra amb els trins
expandits explícitament:

@lilypond[verbatim,quote]
music = \relative {
  g'8. c32 d
  \tag #'trills { d8.\trill }
  \tag #'expand { \repeat unfold 3 { e32 d } }
  c32 d
 }

\score {
  \keepWithTag #'trills \music
}
\score {
  \keepWithTag #'expand \music
}
@end lilypond

@noindent
De forma alternativa, a vegades és més fàcil excloure seccions de música:

@lilypond[verbatim,quote]
music = \relative {
  g'8. c32 d
  \tag #'trills { d8.\trill }
  \tag #'expand {\repeat unfold 3 { e32 d } }
  c32 d
 }

\score {
  \removeWithTag #'expand
  \music
}
\score {
  \removeWithTag #'trills
  \music
}
@end lilypond

El filtrat d'etiquetes es pot aplicar a articulacions, textos,
etc., anteposant

@example
-\tag #'@var{la-meva-etiqueta}
@end example

a una articulació.  Per exemple, això defineix una nota amb una
indicació opcional de digitació i una nota amb una anotació condicional:

@example
c1-\tag #'finger ^4
c1-\tag #'warn ^"Alerta!"
@end example

Es poden posar diverses etiquetes sobre expressions amb diverses
entrades de @code{\tag}, o combinant diverses etiquetes en una
llista de símbols:

@lilypond[quote,verbatim]
music = \relative c'' {
  \tag #'a \tag #'both { a4 a a a }
  \tag #'(b both) { b4 b b b }
}
<<
\keepWithTag #'a \music
\keepWithTag #'b \music
\keepWithTag #'both \music
>>
@end lilypond

Es poden aplicar diversos filtres @code{\removeWithTag} a una sola
expressió musical per treure diverses seccions etiquetades amb
noms diferents.  De forma alternativa, podem usar una sola ordre
@code{\removeWithTag} amb una llista d'etiquetes.

@lilypond[verbatim,quote]
music = \relative c'' {
  \tag #'A { a4 a a a }
  \tag #'B { b4 b b b }
  \tag #'C { c4 c c c }
  \tag #'D { d4 d d d }
}
\new Voice {
  \removeWithTag #'B
  \removeWithTag #'C
  \music
  \removeWithTag #'(B C)
  \music
}
@end lilypond

L'ús de dos o més filtres @code{\keepWithTag} sobre una sola
expressió musical produeix l'eliminació de @emph{totes} les
seccions etiquetades.  El primer filtre treu totes excepte la que
es nombra, i qualsevol filtre posterior elimina el reste.  Usant
una sola ordre @code{\keepWithTag} amb una llista de diverses
etiquetes se suprimiran sols les seccions etiquetades que no
apareixen especificades a la llista.

@lilypond[verbatim,quote]
music = \relative c'' {
  \tag #'violiI { a4 a a a }
  \tag #'violiII { b4 b b b }
  \tag #'viola { c4 c c c }
  \tag #'violoncel { d4 d d d }
}

\new Staff {
  \keepWithTag #'(violinI violinII)
  \music
}
@end lilypond

@noindent
imprimirà @code{\tag}s @var{violiI} i @var{violiII} però no
@var{viola} o @var{violoncel}.

@cindex grups d'etiquetes
@funindex \tagGroup
Tot i que @code{\keepWithTag} és útil per a la gestió de @emph{un
sol} conjunt d'alternatives, l'eliminació de música etiquetada amb
altres etiquetes @emph{no relacionades} és problemàtica si
s'utilitza per més d'un propòsit.  En aquest cas poden declarar-se
@q{grups d'etiquetes}:

@example
\tagGroup #'(violiI violiII viola violoncel)
@end example

@noindent
Ara totes les etiquetes pertanyen a un sol @q{grup
d'etiquetes}. Observeu que les etiquetes individuals no poden ser
membres de més d'un @emph{grup d'etiquetes}.

@example
\keepWithTag #'violiI @dots{}
@end example

@noindent
mostrarà sols la música etiquetada a partir del grup d'etiquetes
de @code{violiI} i qualsevol fragment musical etiquetada amb una
de les @emph{altres} etiquetes resultarà suprimit.

@lilypond[verbatim,quote]
music = \relative {
  \tagGroup #'(violiI violiII viola violoncel)
  \tag #'violiI { c''4^"violiI" c c c }
  \tag #'violiII { a2 a }
  \tag #'viola { e8 e e2. }
  \tag #'violoncel { d'2 d4 d }
  R1^"untagged"
}

\new Voice {
  \keepWithTag #'violiI
  \music
}
@end lilypond

En usar l'ordre @code{\keepWithTag} sols són visibles les
etiquetes dels grups d'aquelles etiquetes que s'inclouen a l'ordre.

@funindex \pushToTag
@funindex \appendToTag
@cindex dividir en música etiquetada

A vegades podem desitjar dividir la música en un determinat lloc
dins d'una expressió musical existent.  Podem usar
@code{\pushToTag} i @code{\appendToTag} per afegir material davant
o al final dels @code{elements} d'una construcció musical
existent.  No tota construcció musical té la part
@code{elements}, però les músiques seqüencials i simultànies són
dues apostes segures:

@lilypond[verbatim,quote]
music = { \tag #'here { \tag #'here <<c''>> } }

{
  \pushToTag #'here c'
  \pushToTag #'here e'
  \pushToTag #'here g' \music
  \appendToTag #'here c'
  \appendToTag #'here e'
  \appendToTag #'here g' \music
}
@end lilypond

Les dues ordres admeten una etiqueta, el material que divideix en
cada aparició de l'etiqueta, i l'expressió etiquetada.

@seealso
Manual d'aprenentatge:
@rlearning{Organitzar les peces mitjançant variables}.

Referència de la notació:
@ref{Combinació automàtica de les parts},
@ref{Inclusió de fitxers del LilyPond}.

@knownissues
En cridar a @code{\relative} sobre una expressió musical obtinguda
mitjançant el filtratge de música amb les ordres
@code{\keepWithTag} o @code{\removeWithTag}, podria passar que
canviessin les altures de les notes que efectivament romanen a
l'expressió filtrada.  L'aplicació de @code{\relative} en primer
lloc, abans de @code{\keepWithTag} o de @code{\removeWithTag},
evita aquest perill perquè en aquest cas
@code{\relative} actua sobre totes les notes tal i com s'introdueixen.

@node Ús d'ajustaments globals
@unnumberedsubsubsec Ús d'ajustaments globals
@translationof Using global settings

@cindex include-settings

Es poden incloure ajustos globals a partir d'un fitxer diferent:

@example
lilypond -dinclude-settings=ELS_MEUS_AJUSTAMENTS.ly LA_MEVA_PARTITURA.ly
@end example

A fitxers diferents es poden emmagatzemar grups d'ajustaments com
la mida de la pàgina o les fonts tipogràfiques.  Això permet fer
diferents edicions de la mateixa partitura així com aplicar
ajustaments estàndard a moltes partitures, simplement per mitjà de
l'especificació del fitxer d'ajustaments adequat.

Aquesta tècnica també funciona bé amb l'ús de fulls d'estil, com
s'estudia a @rlearning{Fulls d'estil}.

@seealso
Manual d'aprenentatge:
@rlearning{Organitzar les peces mitjançant variables}.
@rlearning{Fulls d'estil}.

Referència de la notació:
@ref{Inclusió de fitxers del LilyPond}.


@node Caràcters especials
@subsection Caràcters especials
@translationof Special characters

@cindex caràcters especials
@cindex caràcters no ASCII

@menu
* Codificació del text::
* Unicode::
* Àlies d'ASCII::
@end menu


@node Codificació del text
@unnumberedsubsubsec Codificació del text
@translationof Text encoding

@cindex UTF-8

El LilyPond usa el conjunt de caràcters definit pel consorci
Unicode i la norma ISO/IEC 10646.  Defineix un nom únic i un codi
per als conjunts de caràcters que s'utilitzen en pràcticament tots
els idiomes moderns i també en molts d'altres.  L'Unicode es pot
implementar utilitzant diverses esquemes de codificació
diferents.  El LilyPond usa la codificació UTF-8 (UTF són les
sigles d'@emph{Unicode Transformation Format}, o format de
transformació de l'Unicode) que representa tots els caràcters
comuns de la codificació Latin en un sol byte, i representa altres
caràcters usant un format de longitud variable de fina a quatre
bytes.

L'aspecte visual real dels caràcter ve determinat per els glifs
que es defineixen als tipus de lletres concretes que es tinguin
disponibles: un tipus de lletra defineix l'assignació d'un
subconjunt dels codis d'Unicode a glifs.  El LilyPond fa servir la
biblioteca Pango per representar i disposar tipogràficament els
textos multilingües.

El Lilypond no realitza cap conversió a la codificació de
l'entrada.  Això significa que qualsevol text, ja sigui el títol,
la lletra de la cançó o una ordre musical que contingui caràcters
diferents als del conjunt ASCII, s'han de codificar en UTF-8.  La
forma més fàcil d'escriure aquest text és utilitzar un editor
preparat per a Unicode i desar el fitxer amb la codificació
UTF-8.  Gairebé tots els editors moderns populars donen suport al
UTF-8, per exemple ho fan el vim, l'Emacs, el jEdit i el Gedit.
Tots els sistemes MS Windows posteriors a NT fan servir l'Unicode
com a codificació de caràcters nativa, de manera que fins i tot
l'accessori Bloc de Notes (Notepad) pot editar-se i desar un
fitxer en el format UTF-8.  Una alternativa més funcional per a
Windows és el BabelPad.

Si un fitxer d'entrada que conté un caràcter que no és ASCII no es
desa en el format UTF-8, es genera un missatge d'error.

@example
FT_Get_Glyph_Name () error: argument invàlid
@end example

Vet aquí un exemple que mostra text ciríl·lic, hebreu i portuguès:

@c NOTE: No verbatim in the following example as the code does not
@c display correctly in PDF Font settings for Cyrillic and Hebrew

@lilypond[quote]
% Els tipus de lletra Linux Libertine contenen glifs ciríl·lics i hebreus.
\paper {
  #(define fonts
    (set-global-fonts
     #:roman "Linux Libertine O,serif"
     #:sans "Linux Biolinum O,sans-serif"
     #:typewriter "Linux Libertine Mono O,monospace"
   ))
}

% Cyrillic
bulgar = \lyricmode {
  Жълтата дюля беше щастлива, че пухът, който цъфна, замръзна като гьон.
}

% Hebrew
hebreu = \lyricmode {
  זה כיף סתם לשמוע איך תנצח קרפד עץ טוב בגן.
}

% Portuguese
portugues = \lyricmode {
  à vo -- cê uma can -- ção legal
}

\relative {
  c'2 d e f g f e
}
\addlyrics { \bulgar }
\addlyrics { \hebreu }
\addlyrics { \portugues }
@end lilypond


@node Unicode
@unnumberedsubsubsec Unicode
@translationof Unicode

@cindex Unicode

Per introduir un caràcter aïllat per al qual es coneix el punt de
codi Unicode però no està disponible a l'editor que s'està fent
servir, useu @code{\char ##xhhhh} o bé @code{\char
#dddd} dins d'un bloc @code{\markup}, on @code{hhhh} és el codi
hexadecimal del caràcter en qüestió i @code{dddd} és el seu valor
decimal corresponent.  Poden ometre's els zeros inicials, però és
costum indicar els quatre caràcters a la representació hexadecimal
(observeu que @emph{no} s'ha d'utilitzar la codificació UTF-8 del
punt de codi Unicode després de @code{\char}, atès que la
codificació UTF-8 conté bits addicionals que indiquen el nombre
d'octets).  Hi ha taules de codis Unicode i un índex de noms de
caràcters que dóna el punt de codi en hexadecimal per a qualsevol
caràcter al portal del Consorci Unicode, @uref{http://www.unicode.org/}.

Per exemple, tant @code{\char ##x03BE} com @code{\char #958}
insereixen el caràcter Unicode U+03BE, que té el nom Unicode
@qq{Lletra grega Xi petita}.

Es pot escriure d'aquesta forma qualsevol punt de codi Unicode, i
si tots els caràcters especials s'escriuen en aquest format no cal
desar el fitxer d'entrada en format UTF-8.  Per suposat, ha
d'estar instal·lat i estar disponible per al LilyPond un tipus de
lletra que contingui codificats tots aquests caràcters.

L'exemple següent mostra valors hexadecimals Unicode que s'usen a
quatre llocs: a una crida d'assaig, com text d'articulació, a la
lletra i com text independent sota la partitura:

@lilypond[quote,verbatim]
\score {
  \relative {
    c''1 \mark \markup { \char ##x03EE }
    c1_\markup { \tiny { \char ##x03B1 " to " \char ##x03C9 } }
  }
  \addlyrics { O \markup { \concat { Ph \char ##x0153 be! } } }
}
\markup { "Copyright 2008--2015" \char ##x00A9 }
@end lilypond

@cindex copyright, símbol de

Per escriure el símbol de copyrights a la nota de crèdits, utilitzeu:

@example
\header @{
  copyright = \markup @{ \char ##x00A9 "2008" @}
@}
@end example


@node Àlies d'ASCII
@unnumberedsubsubsec Àlies d'ASCII
@translationof ASCII aliases

Es pot incloure una llista d'àlies d'ASCII per a caràcters especials:

@lilypond[quote,verbatim]
\paper {
  #(include-special-characters)
}

\markup "&flqq; &ndash; &OE;uvre incomplète&hellip; &frqq;"

\score {
  \new Staff { \repeat unfold 9 a'4 }
  \addlyrics {
    This is al -- so wor -- kin'~in ly -- rics: &ndash;_&OE;&hellip;
  }
}

\markup \column {
  "The replacement can be disabled:"
  "&ndash; &OE; &hellip;"
  \override #'(replacement-alist . ()) "&ndash; &OE; &hellip;"
}
@end lilypond

També podem fer els nostres propis àlies, ja sigui de forma global,

@lilypond[quote,verbatim]
\paper {
  #(add-text-replacements!
    '(("100" . "hundred")
      ("dpi" . "dots per inch")))
}
\markup "A 100 dpi."
@end lilypond

o local:

@lilypond[quote,verbatim]
\markup \replace #'(("100" . "hundred")
                    ("dpi" . "dots per inch")) "A 100 dpi."
@end lilypond

@seealso
Referència de la notació:
@ref{Llista de caràcters especials}.

Fitxers instal·lats:
@file{ly/text-replacements.ly}.

@node Control de la sortida
@section Control de la sortida
@translationof Controlling output

@menu
* Extracció de fragments de música::
* Salts sobre la música corregida::
* Formats de sortida alternatius::
* Substitució del tipus de lletra de la notació::
@end menu

@funindex clip-regions
@cindex fragments de música
@cindex música, fragments

@node Extracció de fragments de música
@subsection Extracció de fragments de música
@translationof Extracting fragments of music

És possible produir a la sortida un o més fragments d'una
partitura mitjançant la definició de la situació explícita de la
musica que es vol extraure dins del bloc @code{\layout} del fitxer
d'entrada, utilitzant la funció @code{clip-regions}, i a
continuació executant el LilyPond amb l'opció
@option{-dclip-systems}.

@example
\layout @{
  clip-regions
  = #(list
      (cons
       (make-rhythmic-location 5 1 2)
       (make-rhythmic-location 7 3 4)))
@}
@end example

@noindent
Aquest exemple extrau un sol fragment del fitxer d'entrada
@emph{començant} després de la duració d'una blanca al cinquè
compàs (@code{5 1 2}) i @emph{acabant} després de la tercera negra
del compàs sèptim (@code{7 3 4}).

Es poden extraure fragments addicionals afegint més parells
d'entrades de @code{make-rhythmic-location} a la llista
@code{clip-regions} dins del bloc @code{\layout}.

De forma predeterminada, cada fragment de musica s'obtindrà a la
sortida com un fitxer @code{EPS} diferent, però també es poden
crear altres formats com @code{PDF} o @code{PNG} si cal.  La
música extreta s'obté a la sortida com si hagués estat literalment
@q{tallada} de la partitura original impresa, de forma que si un
fragment s'estén sobre una o més línies, es genera un fitxer de
sortida diferent per a cada línia generada.

@seealso
Referencia de la notació:
@ref{El bloc layout}.

Manual d'utilització:
@rprogramnamed{Command-line usage,Utilització des de la línia d'ordres}.

@node Salts sobre la música corregida
@subsection Salts sobre la música corregida
@translationof Skipping corrected music

@funindex skipTypesetting
@funindex showFirstLength
@funindex showLastLength

En escriure o copiar música, normalment sols és interessant veure
i corregir la música propera al final (on estem afegint les
notes).  Per accelerar aquest procés de correcció, és possible
saltar la composició tipogràfica de tots excepte uns pocs dels
últims compassos.  Això s'aconsegueix posant

@example
showLastLength = R1*5
\score @{ @dots{} @}
@end example

@noindent
al nostre fitxer fonts.  Això farà que es gravin sols els últims
cinc compassos (suposant un compàs de 4/4) de cada una de les
partitures @code{\score} del fitxer d'entrada.  Per peces
llargues, el gravat d'únicament una part petita és sovint un ordre
de magnitud més ràpid que el de l'obra completa.  Si estem
treballant sobre el principi d'una partitura que ja hem gravat
(per exemple, per afegir una part instrumental nova), també pot
ser útil la propietat @code{showFirstLength}.

Aquest mecanisme de passar per alt parts d'una partitura es pot
controlar amb un gra més fi mitjançant la propietat
@code{Score.skipTypesetting}.  Quan el seu valor està establert,
no es fa cap gravat en absolut.

Aquesta propietat s'usa també per controlar la sortida cap al
fitxer MIDI.  Observeu que passa per alt totes els esdeveniments,
inclosos el tempo i els canvis d'instrument.  Quedeu amb aquesta
advertència.

@lilypond[quote,ragged-right,verbatim]
\relative c' {
  c1
  \set Score.skipTypesetting = ##t
  \tempo 4 = 80
  c4 c c c
  \set Score.skipTypesetting = ##f
  d4 d d d
}
@end lilypond

A la música polifònica, @code{Score.skipTypesetting} afecta a
totes les veus i pentagrames, estalviant encara més temps.

@node Formats de sortida alternatius
@subsection Formats de sortida alternatius
@translationof Alternative output formats

@cindex sortida de gràfics de vector escalables
@cindex SVG, sortida
@cindex sortida de PostScript encapsulat
@cindex EPS, sortida
@cindex PostScript encapsulat, sortida de

Els formats de sortida predeterminats per a la partitura impresa
són el format de document portàtil (PDF) i PostScript (PS).  Els
formats de sortida Grafics de xarxa portàtil (PNG), Grafics de
vector escalables (SVG) i Postscript encapsulat (EPS) també hi són
disponibles a través d'opcions de la línia d'ordres, vegeu
@rprogramnamed{Basic command line options for LilyPond,Opcions
bàsiques de la línia d'ordre per al LilyPond}.

@node Substitució del tipus de lletra de la notació
@subsection Substitució del tipus de lletra de la notació
@translationof Replacing the notation font

Gonville és un conjunt de glifs alternatius al tipus de lletra
Feta (que és part del tipus de lletra Emmentaler que s'usa al
LilyPond).  Es pot descarregar de:

@example
@uref{http://www.chiark.greenend.org.uk/~sgtatham/gonville/ ,http://www.chiark.greenend.org.uk/~sgtatham/gonville/}
@end example

Aquí presentem alguns compassos de mostra gravats amb el tipus de
lletra Gonville:

@c NOTE: these images are a bit big, but that's important
@c       for the font comparison.  -gp
@sourceimage{Gonville_after,15cm,,}

Aquí hi ha uns compassos de mostra gravats amb els glifs Feta del LilyPond:

@sourceimage{Gonville_before,15cm,,}

@subsubheading Ordres d'instal·lació

Descarregueu i extraieu els fitxers de tipus de lletra.
Copieu els fitxers
@file{gonville-11.otf},
@file{gonville-13.otf},
@file{gonville-14.otf},
@file{gonville-16.otf},
@file{gonville-18.otf},
@file{gonville-20.otf},
@file{gonville-23.otf},
@file{gonville-26.otf} i @file{gonville-brace.otf}
a la carpeta @file{@dots{}/share/lilypond/current/fonts/otf} o
@file{@dots{}/share/lilypond/@var{X.Y.Z}/fonts/otf}.
Si teniu els fitxers @file{gonville-*.svg} i
@file{gonville-*.woff}, copieu-los a
@file{@dots{}/share/lilypond/current/fonts/svg} o a
@file{@dots{}/share/lilypond/@var{X.Y.Z}/fonts/svg}.
Per a més informació consulteu
@rlearning{Altres fonts d'informació}.

Nota: els fitxers @file{gonville-*.otf} són per als @emph{rerefons}
@code{ps} i @code{eps} (per a les sortides en format PDF i
PostScript). Els fitxers @file{gonville-*.svg} són per al
@emph{rerefons} @code{svg} sense l'opció @code{svg-woff}.  Els
fitxers @file{gonville-*.woff} són per al @emph{rerefons}
@code{svg} amb l'opció @code{svg-woff}. Per a més informació,
consulteu
@rprogramnamed{Advanced command line options for LilyPond,Opcions
avançades de línia d'ordres per al LilyPond}.

La sintaxi següent canvia el tipus de lletra de la notació
(general i claus) al tipus Gonville.

@example
\paper @{
  #(define fonts
    (set-global-fonts
     #:music "gonville"
     #:brace "gonville"
   ))
@}
@end example

Nota: Cada crida a @code{set-global-fonts} reinicia completament
tant el tipus de lletra principal de notació com la de text.  Si
es deixa sense especificar una qualsevol de les categories,
aleshores s'utilitza el tipus de lletra predeterminat per a
aquesta categoria.  Cada crida a @code{set-global-fonts} canvia
les fonts per a cada @code{\book} que la segueix, tant si s'ha
creat explícitament com implícita.  Això significa que cada
@code{\book} pot tenir el seu propi conjunt de tipus de lletra
principals cridant a @code{set-global-fonts} prèviament.  Per a
més informació, vegeu @ref{Tipus de lletra del document complet}.

@seealso
Manual d'aprenentatge:
@rlearning{Altres fonts d'informació}.

Referència de la notació:
@ref{El tipus de lletra Emmentaler},
@ref{Tipus de lletra del document complet}.

@knownissues
Gonville no es pot usar per gravar notació de @q{Música
Antiga} i és probable que qualsevol nou glif en versions
posteriors del LilyPond no existeixin a la família de tipus de
lletra Gonville.  Dirigiu-vos a la pàgina web de l'autor per
obtenir més informació sobre aquest i d'altres assumptes, entre
ells el règim de llicències de Gonville.

@subsubheading Altres tipus de lletra de notació

Si teniu altres tipus de lletra de notació com ara
@file{@var{fontname}-*.otf}, @file{@var{fontname}-*.svg} i
@file{@var{fontname}-*.woff}, podeu usar-les de la mateixa manera
que Gonville.

Això és, copieu els fitxers @file{@var{fontname}-*.otf} a la
carpeta @file{@dots{}/share/lilypond/current/fonts/otf} o a
@file{@dots{}/share/lilypond/@var{X.Y.Z}/fonts/otf}.  Si teniu els
fitxers @file{@var{fontname}-*.svg} i
@file{@var{fontname}-*.woff}, copieu-los a
@file{@dots{}/share/lilypond/current/fonts/svg} o a
@file{@dots{}/share/lilypond/@var{X.Y.Z}/fonts/svg}.

Nota: pel moment, el LilyPond espera que els noms de fitxer
tinguin els sufixos següents, tots els quals han d'estar presents
a les carpetes d'instal·lació mencionats a dalt perquè funcionin
adequadament:
@file{-11}, @file{-13}, @file{-14}, @file{-16},
@file{-18}, @file{-20}, @file{-23}, @file{-26}, @file{-brace}.
Per exemple, @file{emmentaler-11.otf}, @file{emmentaler-20.svg}
i @file{emmentaler-brace.woff}, etc.

La sintaxi següent canvia el tipus de lletra de la notació
(general i de claus) a la font @var{tipusdelletra}.

@example
\paper @{
  #(define fonts
    (set-global-fonts
     #:music "@var{tipoletra}" ; nombre del archivo de fuente sin el sufijo ni la extensión
     #:brace "@var{tipoletra}" ; nombre del archivo de fuente sin el sufijo ni la extensión
   ))
@}
@end example

Nota: per a les categories @code{music} i @code{brace},
especifiqueu el nom del fitxer de tipus de lletra sense el sufix
ni l'extensió.

@node Creació de sortida MIDI
@section Creació de sortida MIDI
@translationof Creating MIDI output

@cindex so
@cindex MIDI

El LilyPond pot produir fitxers que segueixen l'estàndard MIDI
(Musical Instrument Digital Interface; interfície digital per a
instruments musicals) i permetre així comprovar la música per
l'oïda (amb l'ajuda d'alguna aplicació o dispositiu que entengui
el MIDI).  L'escolta de la sortida MIDI també pot ser d'ajuda per
a la localització d'errors tals com notes que s'han introduït
incorrectament, alteracions omeses i d'altres casos per l'estil.

Els fitxers MIDI no contenen so (com els fitxers AAC, MP3 o
Vorbis) però requereixen de programari addicional per produir el
so a partir d'ells.

@menu
* Notació amb suport del MIDI::
* Notació sense suport del MIDI::
* El bloc MIDI::
* Control de les dinàmiques del MIDI::
* Ús dels instruments MIDI::
* Ús de les repeticions amb el MIDI::
* Assignació de canals MIDI::
* Propietats de context per a efectes MIDI::
* Enriquiment de la sortida MIDI::
* L'script Articulate::
@end menu

@cindex MIDI, notació amb suport

@node Notació amb suport del MIDI
@subsection Notació amb suport del MIDI
@translationof Supported notation for MIDI

Es pot usar la següent notació musical amb les funcionalitats
predeterminades del LilyPond per produir sortida MIDI:

@itemize
@item Marques de respiració
@item Acords introduïts com noms d'acord
@item Crescendos i decrescendos sobre més d'una nota.  El volum s'altera de forma lineal entre els dos extrems
@item Indicadors dinàmics des de @code{ppppp} fins a @code{fffff}, incloent-hi @code{mp}, @code{mf} y @code{sf}
@item Microtons, però @emph{no} acords microtonals.  Cal  també un reproductor de MIDI capaç d'executar esdeveniments de roda de to.
@item Lletra de les cançons
@item Altura de les notes
@item Ritme introduït com duracions de les notes, fins i tot  grups de valoració especial com ara els tresets.
@item Articulacions @q{senzilles}; picato, staccato, accent, marcato i portato
@item Canvis de temps introduïts amb la funció @code{\tempo}
@item Lligadures d'unió
@item Trèmolos que  @emph{no} s'hagin introduït com un valor del tipus @q{@code{:}[@var{número}]}
@end itemize

També es poden controlar el panorama, el balanç, l'expressió i els
efectes de reverberació i chorus mitjançant l'establiment de
propietats de context, vegeu
@ref{Propietats de context per a efectes MIDI}.

Si es combina amb l'script @file{articulate}, és possible produir
la sortida pel MIDI dels següents elements addicionals de notació musical:

@itemize
@item Appoggiatures.  Se'ls dóna la meitat de la duració de la nota següent (sense tenir en compte els puntets).  Per exemple:


@example
\appoggiatura c8 d2.
@end example

@noindent
El Do agafa la duració d'una negra.

@item Notes i grups d'adorn (mordents d'una nota, trins, grupets circulars, etc.)
@item Rallentando, accelerando, ritardando i a temps
@item Lligadures d'expressió i fraseig
@item Tenuto
@end itemize

@noindent
Vegeu @ref{Enriquiment de la sortida MIDI}.

@cindex MIDI, notació no suportada

@node Notació sense suport del MIDI
@subsection Notació sense suport del MIDI
@translationof Unsupported notation for MIDI

Els següents elements de notació musical no es poder fer sortir
pel MIDI:

@itemize
@item Articulacions diferents al picato, staccato, accent,  i portato
@item Crescendos i decrescendos sobre una @emph{sola} nota
@item Calderó
@item Baix xifrat
@item Glissandos
@item Caigudes i elevacions
@item Acords microtonals
@item Duracions introduïdes com anotacions, per exemple el swing
@item Canvis de temps sense @code{\tempo} (per exemple introduïdes com anotacions)
@item Trèmols que @emph{s'introdueixen} amb la notació de la forma @q{@code{:}[@var{número}]}
@end itemize

@node El bloc MIDI
@subsection El bloc MIDI
@translationof The MIDI block

@cindex bloc MIDI

Per crear un fitxer de sortida MIDI a partir d'un fitxer d'entrada
del LilyPond, introduïu un bloc @code{\midi}, que pot estar buit,
dins del bloc @code{\score}:

@example
\score @{
  @var{@dots{} música @dots{}}
  \layout @{ @}
  \midi @{ @}
@}
@end example

@warning{Un bloc @code{@bs{}score} que, a més de la música, conté
sols un bloc @code{@bs{}midi} (o sigui, @emph{sense} el bloc
@code{@bs{}layout}), sols produeix fitxers de sortida MIDI; no
s'imprimeix cap notació musical.}

L'extensió predeterminada per als fitxers de sortida
(@code{.midi}) es pot canviar usant l'opció
@code{-dmidi-extension} amb l'ordre @code{lilypond}:

@example
lilypond -dmidi-extension=mid Fitxer.ly
@end example

Com alternativa, pot afegir-se la següent expressió de l'Scheme
abans del començament d'un dels blocs @code{\book},
@code{\bookpart} o @code{\score}.  Vegeu @ref{Estructura del fitxer}.

@example
#(ly:set-option 'midi-extension "mid")
@end example

@seealso
Referència de la notació:
@ref{Estructura del fitxer},
@ref{Creació de metadades al fitxers de sortida}.

Fitxers instal·lats:
@file{scm/midi.scm}.

@knownissues
Hi ha disponibles 15 canals MIDI i un canal addicional (el número
10) per a la percussió.  Els pentagrames s'assignen als canals per
ordre, de forma que una partitura que contingui més de 15
pentagrames dóna com a resultat que els pentagrames addicionals
comparteixen (però no sobreescriuen) el mateix canal MIDI.  Això
pot ser problemàtic si els pentagrames que comparteixen canal
tenen establertes propietats MIDI, basades en canal, en mutu
conflicte (amb diferents instruments MIDI).

@node Control de les dinàmiques del MIDI
@subsection Control de les dinàmiques del MIDI
@translationof Controlling MIDI dynamics

Es possible controlar el volum MIDI general, el volum relatiu de
les indicacions de matís dinàmic i el volum relatiu dels diferents
instruments.

Les indicacions de matís dinàmic es tradueixen automàticament a
nivells de volum dins del rang de volums MIDI disponible mentre
que els crescendos i decrescendos varien el volum linealment
entre els seus dos extrems.  És possible controlar el volum
relatiu de les indicacions de matís dinàmic, i el volum general
dels diferents instruments.

@menu
* Indicacions de matís dinàmic al MIDI::
* Establiment del volum MIDI::
* Establiment de les propietats del bloc MIDI::
@end menu

@cindex MIDI, volum
@cindex MIDI, equalització
@cindex MIDI, matisos dinàmics
@cindex dinàmica del MIDI


@node Indicacions de matís dinàmic al MIDI
@unnumberedsubsubsec Indicacions de matís dinàmic al MIDI
@translationof Dynamic marks in MIDI

Sols les marques de dinàmica des de @code{ppppp} fins
@code{fffff}, inclosos @code{mp}, @code{mf} i @code{sf} tenen
valors assignats.  Aquest valor s'aplica a continuació al valor
del rang de volum a la sortida MIDI per a aquesta indicació de
matís dinàmic en particular.  Les fraccions predeterminades varien
des de 0.25 per al @notation{ppppp} fins a 0.95 per al
@notation{fffff}. El conjunt complet de les indicacions de matís
dinàmic poden veure's al fitxer @file{scm/midi.scm}.


@snippets
@lilypondfile[verbatim,quote,ragged-right,texidoc,doctitle]
{creating-custom-dynamics-in-midi-output.ly}

Fitxers instal·lats:
@file{ly/script-init.ly}
@file{scm/midi.scm}.

Fragments de codi:
@rlsr{MIDI}.

Referència de funcionament intern:
@rinternals{Dynamic_performer}.


@node Establiment del volum MIDI
@unnumberedsubsubsec Establiment del volum MIDI
@translationof Setting MIDI volume

Els volums generals mínim i màxim de les indicacions de matís
dinàmic MIDI es controlen establint les propietats
@code{midiMinimumVolume} i @code{midiMaximumVolume} en el nivell
del bloc @code{Score}.  Aquestes propietats tenen efecte sols al
començament de una veu i sobre les indicacions dinàmiques.  La
fracció que correspon a cada indicació dinàmica es modifica amb
aquesta fórmula:

@example
midiMinimumVolume + (midiMaximumVolume - midiMinimumVolume) * fracció
@end example

A l'exemple següent, el rang dinàmic del volum MIDI general es
limita a l'interval entre @code{0.2} i @code{0.5}.

@example
\score @{
  <<
    \new Staff @{
      \set Staff.midiInstrument = "flute"
      @var{@dots{} music @dots{}}
    @}
    \new Staff @{
      \set Staff.midiInstrument = "clarinet"
      @var{@dots{} music @dots{}}
    @}
  >>
  \midi @{
    \context @{
      \Score
      midiMinimumVolume = #0.2
      midiMaximumVolume = #0.5
    @}
  @}
@}
@end example

Es pot obtenir una equalització senzilla d'instruments MIDI
establint les propietats @code{midiMinimumVolume} i
@code{midiMaximumVolume} dins del context @code{Staff}.

@example
\score @{
  \new Staff @{
    \set Staff.midiInstrument = "flute"
    \set Staff.midiMinimumVolume = #0.7
    \set Staff.midiMaximumVolume = #0.9
    @var{@dots{} music @dots{}}
  @}
  \midi @{ @}
@}
@end example

Per a partitures amb més d'un pentagrama i més d'un instrument
MIDI, es poden fixar individualment els volums relatius de cada instrument:

@example
\score @{
  <<
    \new Staff @{
      \set Staff.midiInstrument = "flute"
      \set Staff.midiMinimumVolume = #0.7
      \set Staff.midiMaximumVolume = #0.9
      @var{@dots{} music @dots{}}
    @}
    \new Staff @{
      \set Staff.midiInstrument = "clarinet"
      \set Staff.midiMinimumVolume = #0.3
      \set Staff.midiMaximumVolume = #0.6
      @var{@dots{} music @dots{}}
    @}
  >>
  \midi @{ @}
@}
@end example

En aquest exemple el volum del clarinet es redueix de forma
relativa al volum de la flauta.

Si no s'estableixen aquestes propietats de volum, el LilyPond
encara aplica un @q{petit grau} d'equalització a certs
instruments.  Vegeu @file{scm/midi.scm}.

Fitxers instal·lats:
@file{scm/midi.scm}.

@seealso
Referència de la notació:
@ref{Disposició de la partitura}.

Referència de funcionament intern:
@rinternals{Dynamic_performer}.

@snippets
@lilypondfile[verbatim,quote,ragged-right,texidoc,doctitle]
{replacing-default-midi-instrument-equalization.ly}

@knownissues
Els canvis al volum del MIDI sols tenen lloc al començament d'una
nota, per la qual cosa els crescendos i decrescendos no afecten a
volum d'una sola nota.

@node Establiment de les propietats del bloc MIDI
@unnumberedsubsubsec Establiment de les propietats del bloc MIDI
@translationof Setting MIDI block properties

El bloc @code{\midi} pot contenir diverses disposicions dels
contextos, definicions de context noves o codi que estableix els
valors de certes propietats.

@example
\score @{
  @var{@dots{} music @dots{}}
  \midi @{
    \tempo 4 = 72
  @}
@}
@end example

Aquí, el temps s'estableix a 72 pulsacions de negra per minut.  La
indicació de temps dins del bloc @code{\midi} no apareix a la
partitura impresa.  Tot i que qualsevol altra indicació de
@code{\tempo} que s'especifiqui dins del bloc @code{\score} també
apareixerà a la sortida MIDI.

Dins d'un bloc @code{\midi}, l'ordre @code{\tempo} està establint
propietats durant la interpretació de la música i en el context de
les definicions de sortida; així, s'interpreta @emph{com si} fos
una modificació de context.

@cindex MIDI, definicions de context
@cindex context, definicions amb MIDI

Les definicions de context segueixen la mateixa sintaxi que les
del bloc @code{\layout}:

@example
\score @{
  @var{@dots{} music @dots{}}
  \midi @{
    \context @{
      \Voice
      \remove "Dynamic_performer"
    @}
  @}
@}
@end example

Aquest exemple suprimeix l'efecte de les indicacions dinàmiques
sobre la sortida MIDI.  Nota: els mòduls de traducció del LilyPond
usats per al so s'anomenen @q{performers}.

@seealso
Manual de aprenentatge:
@rlearning{Altres fonts d'informació}.

Referència de la notació:
@ref{Expressions},
@ref{Disposició de la partitura}.

Fitxers instal·lats:
@file{ly/performer-init.ly}.

Fragments de codi:
@rlsr{MIDI}.

Referència de funcionament intern:
@rinternals{Dynamic_performer}.

@knownissues
Certs reproductors de MIDI no sempre gestionen correctament els
canvis de tempo a la sortida MIDI.

Els canvis fets al @code{midiInstrument}, així com certes opcions
MIDI al @emph{començament} d'un pentagrama, poden aparèixer dos
cops a la sortida MIDI.

@node Ús dels instruments MIDI
@subsection Ús dels instruments MIDI
@translationof Using MIDI instruments

Els instruments MIDI s'estableixen usant la propietat
@code{midiInstrument} dins d'un context @code{Staff}.

@example
\score @{
  \new Staff @{
    \set Staff.midiInstrument = "glockenspiel"
    @var{@dots{} music @dots{}}
  @}
  \midi @{ @}
@}
@end example

o

@example
\score @{
  \new Staff \with @{midiInstrument = "cello"@} @{
    @var{@dots{} music @dots{}}
  @}
  \midi @{ @}
@}
@end example

Si l'instrument escollit no coincideix exactament amb un dels
instruments de la llista de la secció @q{instruments MIDI},
s'usarà l'instrument Piano de cua (@code{"acoustic grand"}).
Vegeu @ref{Instruments MIDI}.

@seealso
Manual d'aprenentatge:
@rlearning{Altres fonts d'informació}.

Referència de la notació:
@ref{Instruments MIDI},
@ref{Disposició de la partitura}.

Fitxers instal·lats:
@file{scm/midi.scm}.

@knownissues
Els instruments de percussió la notació del qual està en un context
@code{DrumStaff} es trobaran a la sortida, correctament, sobre el
canal MIDI número@tie{}10, però certs instruments de percussió
afinada com el xilòfon, el vibràfon o els timbals, es tracten com
instruments @qq{normals}, de forma que la música d'aquests
instruments s'ha d'introduir en un context @code{Staff} (no
@code{DrumStaff}) per obtenir una sortida MIDI correcta.  Hi ha
una llista completa d'entrades dels @code{sets de percussió del
canal 10} al fitxer @file{scm/midi.scm}.  Vegeu
@rlearning{Altres fonts d'informació}.


@node Ús de les repeticions amb el MIDI
@subsection Ús de les repeticions amb el MIDI
@translationof Using repeats with MIDI

@cindex repeticions al MIDI
@cindex MIDI amb repeticions
@funindex \unfoldRepeats

Les repeticions es poden representar a la sortida MIDI aplicant
l'ordre @code{\unfoldRepeats}.

@example
\score @{
  \unfoldRepeats @{
    \repeat tremolo 8 @{ c'32 e' @}
    \repeat percent 2 @{ c''8 d'' @}
    \repeat volta 2 @{ c'4 d' e' f' @}
    \alternative @{
      @{ g' a' a' g' @}
      @{ f' e' d' c' @}
    @}
  @}
  \midi @{ @}
@}
@end example

Per restringir l'efecte de @code{\unfoldRepeats} a la sortida MIDI
únicament, i al mateix temps generar partitures imprimibles, cal
fer @emph{dos} blocs @code{\score}: un per al MIDI (amb les
repeticions desplegades) i un altre per a la notació (amb
repeticions de primera i segona vegada, trèmols i del tipus percentatge):

@example
\score @{
  @var{@dots{} music @dots{}}
  \layout @{ @}
@}
\score @{
  \unfoldRepeats @{
    @var{@dots{} music @dots{}}
  @}
  \midi @{ @}
@}
@end example

Si s'usen diverses veus, cada una d'elles ha de contenir les
repeticions completament desplegades per poder obtenir una sortida
MIDI correcta.

@seealso
Referència de la notació:
@ref{Repeticions}.


@node Assignació de canals MIDI
@subsection Assignació de canals MIDI
@translationof MIDI channel mapping

@cindex MIDI, canals
@cindex MIDI, pistes
@funindex midiChannelMapping

Quan s'està generant un fitxer MIDI d'una partitura, el LilyPond
assigna cada nota de la partitura automàticament a un canal MIDI,
aquell que es tocaria quan s'envia cap a un dispositiu MIDI.  Un
canal MIDI té una certa quantitat de controls disponibles per
seleccionar, per exemple, l'instrument a usar per reproduir les
notes en aquest canal, o ordenar al dispositiu MIDI que apliqui
diversos efectes al so produït sobre el canal.  En tot moment,
cada control d'un canal MIDI sols pot tenir assignat un valor
únic (que malgrat això es pot modificar, per exemple, per canviar
a un altre instrument a la meitat d'una partitura).

L'estàndard MIDI dóna suport sols a 16 canals per dispositiu
MIDI.  Aquest límit en el nombre de canals limita també el nombre
d'instruments diferents que poden estar tocant al mateix temps.

El LilyPond crea pistes MIDI separades per a cada pentagrama (o
instrument o veu, segons el valor de
@code{Score.midiChannelMapping}),  i també per a cada context de
lletra.  No hi ha un límit per al nombre de pistes.

Per solucionar el nombre limitat de canals MIDI, el LilyPond dóna
suport a alguns modes diferents per a la assignació de canals
MIDI, que se seleccionen usant la propietat de context
@code{Score.midiChannelMapping}.  En cada cas, si calen més canals
MIDI que el límit, els números de canal assignats tornen a comptar
des de zero, causant possiblement una assignació incorrecta
d'instrument a algunes notes.  Aquesta propietat de context es pot
fixar a un dels valors següent:

@table @var

@item @code{'staff}

Reservar un canal MIDI diferent per a cada un dels pentagrames de
la partitura (és l'ajustament predeterminat).  Totes les notes de
totes les veus comparteixen el canal MIDI del pentagrama que les
envolta, i totes es codifiquen dins de la mateixa pista MIDI.

El límit de 16 canals s'aplica al nombre total de contextos de
pentagrama i de lletra, fins i tot que les lletres del MIDI no
consumeixin un canal MIDI.

@item @code{'instrument}

Reservar un canal MIDI diferent a cada un dels instruments
diferents especificats a la partitura.  Això significa que totes
les notes reproduïdes amb el mateix instrument MIDI comparteixen
el mateix canal MIDI (i la mateixa pista), fins i tot que les
notes provinguin de diferents veus o pentagrames.

En aquest cas els contextos de lletra no compten per al límit de
16 canals MIDI (ja que no s'assignen a un instrument MIDI), de
forma que aquest ajustament pot permetre una millor distribució
dels canals MIDI quan el nombre de contextos de pentagrama i de
lletra en la partitura excedeix la quantitat de 16.

@item @code{'voice}

Reservar un canal MIDI a cada veu de la partitura que tingui un
nom únic entre les veus del seu pentagrama que l'envolta.  Les
veus dels diferents pentagrames sempre s'assignen a diferents
canals MIDI però dues veus qualssevol contingudes dins del mateix
pentagrama comparteixen el mateix canal MIDI si tenen el mateix
nom.  A causa que @code{midiInstrument} i els diversos controls
MIDI per als efectes són propietats del context de pentagrama, no
es poden fixar independentment per a cada veu.  La primera veu es
reprodueix amb l'instrument i els efectes especificats per al
pentagrama, i les veus amb un nom diferent de la primera rebran
l'instrument i els efectes predeterminats.

Nota: es poden assignar diferents instruments i/o efectes a
diverses veus dins del mateix pentagrama movent el
@code{Staff_performer} del context @code{Staff} al context
@code{Voice}, y deixant que @code{midiChannelMapping} conservi el
seu valor predeterminat de @code{'staff} o s'estableixi al valor
@code{'instrument}; vegeu el fragment de codi següent.

@end table

Per exemple, l'assignació predeterminada de canal MIDI d'una
partitura pot canviar-se a l'ajustament @code{'instrument} com es
mostra a continuació:

@example
\score @{
  ...music...
  \midi @{
    \context @{
      \Score
      midiChannelMapping = #'instrument
    @}
  @}
@}
@end example

@snippets
@lilypondfile[verbatim,quote,ragged-right,texidoc,doctitle]
{changing-midi-output-to-one-channel-per-voice.ly}

@node Propietats de context per a efectes MIDI
@subsection Propietats de context per a efectes MIDI
@translationof Context properties for MIDI effects

@cindex Efectes en MIDI
@cindex Panorama en MIDI
@cindex Balanç en MIDI
@cindex Estèreo, balanç en MIDI
@cindex Expressió en  MIDI
@cindex Reverberació en  MIDI
@cindex Chorus en MIDI
@funindex midiPanPosition
@funindex midiBalance
@funindex midiExpression
@funindex midiReverbLevel
@funindex midiChorusLevel

Es poden usar les propietats següents de context per aplicar
diversos efectes MIDI a les notes que es reprodueixen sobre el
canal MIDI associat amb el pentagrama, instrument MIDI o veu
actual (depenent del valor de la propietat de context
@code{Score.midiChannelMapping} y del context en la qual està
situat el @code{Staff_performer}; vegeu @ref{Assignació de
canals MIDI}).

Els canvis en aquestes propietats de context afecten a totes les
notes que es reprodueixen sobre el canal després del canvi, tot i
que alguns dels efectes es poden fins i tot aplicar també a notes
que estiguin ja sonant en aquest moment (depenent de la
implementació del dispositiu MIDI).

Es donen suport a les següents propietats de context:

@table @var

@item @code{Staff.midiPanPosition}

La posició de panorama controla com es distribueix el so d'un
canal MIDI entre les sortides estèreo esquerra i dreta.  La
propietat de context accepta un nombre entre -1.0 (@code{#LEFT}) i
1.0 (@code{#RIGHT}); el valor -1.0 posta tota la potència de so a
la sortida estèreo esquerra (deixant la sortida dreta en complet
silenci), el valor 0.0 (@code{#CENTER}) distribueix el so per
igual entre les sortides estèreo esquerra i dreta, i el valor 1.0
mou tot el so a la sortida estèreo dreta.  Els valors entre -1.0 i
1.0 es poden usar per obtenir distribucions barrejades entre les
sortides estèreo esquerra i dreta.

@item @code{Staff.midiBalance}

Equilibri estèreo d'un canal MIDI.  De forma semblant a la posició
de panorama aquesta propietat de context accepta un nombre
entre -1.0 (@code{#LEFT}) i 1.0 (@code{#RIGHT}).  Varia el
volum relatiu que s'envia als dos altaveus estèreo sense afectar a
la distribució dels propis senyals estèreo.

@item @code{Staff.midiExpression}

Nivell d'expressió (com una fracció de nivell màxim disponible)
que s'aplica a un canal MIDI.  Un dispositiu MIDI combina el
nivell d'expressió del canal MIDI amb el nivell actual de dinàmica
d'una veu (controlat mitjançant les ordre de dinàmica com
@code{\p} o @code{\ff}) per obtenir el volum total de cada nota
dins de la veu.  El control d'expressió es pot usar, per exemple,
per implementar efectes de crescendo i decrescendo sobre notes
mantingudes (quelcom al qual el LilyPond no dóna suport de forma
automàtica).


@c Issue 4059 contains an attached snippet which shows how this might
@c be done, but this is too large and complex for the NR, even as a
@c referenced snippet.  It could be added to the LSR.

El rang de nivells d'expressió s'estén des de 0.0 (cap expressió,
el que significa un volum nul) fins a 1.0 (expressió al màxim).

@item @code{Staff.midiReverbLevel}

El nivell de reverberació (com una fracció del màxim nivell
disponible) que s'aplica a un canal MIDI.  Aquesta propietat
accepta nombre entre 0.0 (sense reverberació) i 1.0 (efecte màxim).


@item @code{Staff.midiChorusLevel}

Nivell de l'efecte Chorus (com una fracció del nivell màxim
disponible) que s'aplica a un canal MIDI.  Aquesta propietat
accepta nombres entre 0.0 (sense efecte de chorus) i 1.0 (efecte
al màxim).

@end table


@knownissues

Atès que els fitxers MIDI no contenen en realitat cap informació
sonora, els canvis en aquestes propietats de context sols es
converteixen en peticions perquè canviïn els controls de canal
MIDI dins dels fitxers MIDI emesos.  Si un dispositiu MIDI
determinat (com un reproductor MIDI per programari) pot de fer
gestionar qualsevol d'aquestes sol·licituds d'un fitxer MIDI, és
quelcom que depèn totalment de la implementació del mateix: un
dispositiu podria optar per ignorar algunes o totes aquestes
sol·licituds.  Així mateix, la forma en la qual un dispositiu MIDI
interpreta els diferents valors d'aquests controls (generalment,
l'estàndard MIDI determina el comportament sols als punts extrems
del rang de valors disponibles per a cada control), i el fet de si
un canvi en el valor d'un control afecta a les notes que ja
s'estan reproduint sobre aquest canal MIDI o no, també śon
aspectes específics de la implementació del dispositiu MIDI.

En generar fitxers MIDI, el LilyPond senzillament converteix de
forma lineal els valors fraccionaris dins de cada rang (7 bits, o
14 bits per als controls de canal MIDI que admeten resolució fina)
en valors enters dins del rang corresponent (de 0 a 127 o de 0 a
32767, respectivament), arrodonint els valors fraccionaris cap al
enter més pròxim en direcció oposada al zero.  Els valors enters
convertits s'emmagatzemen tal qual al fitxer MIDI generat.
Consulteu la documentació del seu dispositiu MIDI per veure
informació sobre com interpreta aquests valors.

@node Enriquiment de la sortida MIDI
@subsection Enriquiment de la sortida MIDI
@translationof Enhancing MIDI output

@menu
* L'script Articulate::
@end menu

La sortida MIDI predeterminada és molt bàsica, però es pot
millorar mitjançant la selecció dels instruments MIDI les
propietats del bloc @code{\midi} i/o usant l'script
@file{articulate}.

@cindex instruments, noms
@cindex MIDI, instruments
@cindex articulate, script
@cindex articulate.ly
@funindex Staff.midiInstrument


@node L'script Articulate
@subsection L'script Articulate
@translationof The Articulate script

Per utilitzar l'script Articulate, l'hem d'incloure al principi
del nostre fitxer d'entrada:

@example
\include "articulate.ly"
@end example

L'script crea una sortida MIDI en la qual les notes tenen una
duració ajustada al temps de forma que es corresponen amb una
sèrie d'indicacions d'articulació i de tempo.  Malgrat això, la
sortida gravada també s'altera per reflectir literalment el
contingut de la sortida MIDI.

@example
\score @{
  \articulate <<
    @var{@dots{} music @dots{}}
  >>
  \midi @{ @}
@}
@end example

L'ordre @code{\articulate} habilita el processat de les
abreviatures com trins i mordents de diverses notes.  En el propi
script pot veure's una llista completa dels elements que estan
previstos.  Vegeu @file{ly/articulate.ly}.

@seealso
Manual d'aprenentatge:
@rlearning{Altres fonts d'informació}.

Referència de la notació:
@ref{Disposició de la partitura}.

Fitxers instal·lats:
@file{ly/articulate.ly}.

@warning{L'script @file{articulate} pot escurçar els acords, el
que podria no ser adequat per alguns tipus d'instrument, com
l'òrgan.  Les notes que no tenen cap articulació també es poden
escurçar; així, per contenir l'abast d'aquest efecte limiteu l'ús
de la funció @code{\articulate} a segments de música més breus o
modifiqueu els valors de les variables definides per compensar
l'efecte d'escurçament de les notes.}

@node Extracció de la informació musical
@section Extracció de la informació musical
@translationof Extracting musical information

A més de crear un resultat visual i MIDI, el LilyPond és capaç de
presentar informació musical en forma de text.

@menu
* Impressió del codi de notació del LilyPond::
* Impressió de les expressions musicals de l'Scheme::
* Desar els esdeveniments musicals en un fitxer::
@end menu


@node Impressió del codi de notació del LilyPond
@subsection Impressió del codi de notació del LilyPond
@translationof Displaying LilyPond notation

@funindex \displayLilyMusic
La impressió textual d'una expressió musical en notació del
LilyPond pot fer-se amb la funció musical
@code{\displayLilyMusic}.  Per veure el resultat, el més usual és
cridar al LilyPond mitjançant la línia d'ordres.  Per exemple,

@example
@{
  \displayLilyMusic \transpose c a, @{ c4 e g a bes @}
@}
@end example

imprimeix el següent:

@example
@{ a,4 cis e fis g @}
@end example

De forma predeterminada, el LilyPond imprimeix aquests missatges a
la consola junt a la resta dels missatges de la compilació del
LilyPond.  Per discernir entre aquests missatges i desar el
resultat de @code{\displayLilyMusic}, canvieu la sortida cap a un
fitxer.


@example
lilypond fitxer.ly >resultat.txt
@end example

@funindex \void
Observeu que el LilyPond no es limita a mostrar l'expressió
musical, sinó que també la interpreta (perquè
@code{\displayLilyMusic} la retorna a més de mostrar-la).
Simplement inseriu
@code{\displayLilyMusic} dins de la música existent amb l'objectiu
d'obtenir informació sobre ella.

Per interpretar i mostrar una secció de música a la consola, i al
mateix temps suprimir-la del fitxer de sortida, useu l'ordre @code{\void}.

@example
@{
  \void \displayLilyMusic \transpose c a, @{ c4 e g a bes @}
  c1
@}
@end example


@node Impressió de les expressions musicals de l'Scheme
@subsection Impressió de les expressions musicals de l'Scheme
@translationof Displaying scheme music expressions

Vegeu @rextendnamed{Displaying music expressions,Presentació de les expressions musicals}.


@node Desar els esdeveniments musicals en un fitxer
@subsection Desar els esdeveniments musicals en un fitxer
@translationof Saving music events to a file

Els esdeveniments musicals es poden desar en un fitxer pentagrama
a pentagrama mitjançant la inclusió d'un fitxer a la nostra
partitura principal.

@example
\include "event-listener.ly"
@end example

D'aquesta forma es creen un o més fitxers anomenats
@file{FILENAME-STAFFNAME.notes} ó
@file{FILENAME-unnamed-staff.notes} per a cada pentagrama.
Observeu que si teniu més d'un pentagrama sense nom, els
esdeveniments de tots els pentagrames es barrejaran entre sí dins
del mateix fitxer.  El resultat té el següent aspecte:

@example
0.000   note     57       4   p-c 2 12
0.000   dynamic  f
0.250   note     62       4   p-c 7 12
0.500   note     66       8   p-c 9 12
0.625   note     69       8   p-c 14 12
0.750   rest     4
0.750   breathe
@end example

La sintaxi consisteix en una línia delimitada per caràcters de
tabulació, amb dos camps fixos en cada línia seguits de paràmetres
opcionals.

@example
@var{temps} @var{tipus} @var{@dots{}paràmetres@dots{}}
@end example

Aquesta informació es pot llegir fàcilment per part d'altres
programes com guions del Python, i poden ser molt útils per
aquells investigadors que volen realitzar una anàlisi musical o
fer experiments de reproducció amb el LilyPond.

@knownissues
No tots els esdeveniments musicals del LilyPond tenen suport a
@file{event-listener.ly}.  Es pretén que sigui una @qq{prova de
concepte} ben realitzada.  Si alguns esdeveniment que voleu veure
no apareixen inclosos, copieu @file{event-listener.ly} a la vostra
carpeta del LilyPond i modifiqueu el fitxer de forma que produeixi
la informació que desitgeu.
